L'AUGE D'ADOLF HITLER
Un home que es va ressentir d'aquesta degeneració d'Alemanya,
possiblement més que ningú al món
què Adolf Hitler.
Nascut el 20 d'abril de 1889 en una família obrera,
es va criar aprenent tot a la vida de la manera difícil.
Hitler va viure com un vagabund sense sostre
durant la major part de la seva vida a la ciutat de Viena,
després de ser rebutjat per la facultat d'art.
Tot i que aparentment no era prou bo per guanyar un lloc a l'acadèmia,
ràpidament va descobrir que molts artistes jueus ho eren.
Alguns d'aquests artistes jueus també van emigrar a Berlín
produir pornografia i eròtica per guanyar-se la vida.
Hitler es va oferir voluntari per lluitar per Àustria el 1914.
En aquell moment, els seus dos pares havien mort.
Aleshores va suplicar a les autoritats bavareses que el deixin lluitar per Alemanya.
Va lluitar amb gran valentia, instint i distinció
i va ser ascendit a Lance Corporal.
Va rebre la Creu Militar, Creu de Ferro 2a classe,
Creu de Ferro 1a classe, i 6 medalles a la valentia.
Va ser ferit dues vegades.
L'octubre de 1916 va resultar malferit
i va romandre dos mesos en un hospital militar.
Es podria haver quedat a casa,
però en canvi va optar per tornar a la primera línia.
L'octubre de 1918,
va quedar encegat temporalment per un atac britànic amb gas verinós.
Hitler va saber parlar de la capitulació d'Alemanya
mentre recuperava la vista a l'hospital.
Va estar confós i indignat després de saber la notícia
i pensava que el sacrifici i el sofriment
dels soldats alemanys havia estat en res.
L'artista de Viena volia respostes
i no descansaria fins que els enemics haguessin estat exposats
i l'honor d'Alemanya es va restaurar de nou.
Quan Adolf Hitler es va unir al Partit dels Treballadors (DAP) el 1919,
esdevingué el setè membre del grup nacionalista.
Aleshores Hitler va decidir que era el moment adequat
per prendre el poder del govern local a Munic.
Els veterans de la guerra patriòtica s'unirien a ell en les revoltes
i moure's contra el govern nacional a Berlín.
Aleshores Hitler va utilitzar una manifestació a la cerveseria de Munic per llançar un cop d'estat.
Una multitud entusiasta va acudir per donar-li suport.
L'aixecament local o putsch es va encendre amb un emotiu discurs de Hitler,
però va ser interferit per les tropes comunistes
que va obrir foc contra els nacionalistes, matant-ne 16.
Hitler i els altres van ser arrestats i jutjats per traïció.
En el seu judici, Hitler va aprofitar la seva oportunitat
difondre les seves idees polítiques i filosòfiques,
que aparentment eren tan inspiradores
(?) això??? fins i tot el va publicar en alguns diaris.
El jutge va quedar increïblement impressionat
i va emetre una sentència indulgent per a Hitler i els rebels nacionalistes.
El cop d'estat de Munic va fracassar, però la llegenda del gran orador va créixer
i cada dia que passava, fascinava i atreia nous seguidors.
Va generar ràpidament una gran base de suport.
Durant el seu empresonament el 1924,
va escriure la bíblia del nacionalsocialisme:
"Mein Kampf", La meva lluita.
El seu proper soci, Rudolph Hess, empresonat amb Hitler
va escriure el dictat del llibre que es va publicar el 1925.
'Mein Kampf' va ser en part un manifest polític i en part una autobiografia
que conté discussions sobre història, filosofia i economia.
Al llibre, Hitler va explicar la conspiració global per al govern mundial
i que estava dirigida per banquers jueus internacionals.
També va escriure sobre la pèrdua alemanya de la Primera Guerra Mundial,
La revolució jueu-bolxevic, el tractat de Versalles,
i la hiperinflació resultant que va devastar Alemanya.
Va acusar als jueus marxistes d'elit d'Alemanya
de controlar els diaris i la banca,
fomentant guerres i corrompent l'art, la cultura i la moral d'Europa.
'Mein Kampf' va créixer ràpidament en popularitat, cosa que va convertir Hitler en un home ric.
Hitler no va ser l'únic home que va advertir sobre els jueus internacionals.
El 1922, Henry Ford, l'industrial nord-americà,
fundador de la Ford Motor Company,
va publicar un conjunt de llibrets de quatre volums anomenat "El jueu internacional".
on va exposar els plans i les operacions d'una elit globalista jueva organitzada.
La investigació de Ford va revelar la influència oculta sobre la política nord-americana,
La Fed, la premsa, el crim i l'entreteniment.
Els nacionalistes alemanys ho farien més tard
estudiar i repartir còpies traduïdes de l'obra de Ford.
El mateix Adolf Hitler tenia una còpia al seu despatx, juntament amb una foto de Ford.
El mateix Ford es va referir al problema de la influència creixent
del supremacisme jueu com "el problema més important del món".
El 1931, Hitler va dir que considerava Ford com una inspiració.
Allunyar la gent dels dos nacionalistes de dreta
i els partits socialistes d'esquerra,
Hitler només va afegir nacional i socialista al nom del partit,
convertint-lo en NSDAP (Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys),
prenent el socialisme sense internacionalisme,
i el nacionalisme sense capitalisme.
Hitler va dir a la gent
que la possessió més preuada d'Alemanya era el seu propi poble
i que tots havien d'unir-se per salvar la seva pròpia nació.
La diferència més evident entre el nacionalsocialisme i el comunisme
va ser el nacionalsocialisme
va donar suport al concepte de propietat privada i d'economia de mercat,
mentre el comunisme va abolir tota la propietat privada,
i el govern controlava l'economia mitjançant la planificació central.
Sota el comunisme, tota la propietat privada va ser confiscada per l'estat.
Sota el nacionalsocialisme,
es van respectar i protegir els drets privats dels ciutadans.
Mentre sota el comunisme no hi havia drets privats.
El nacionalsocialisme va ser, en breu, un moviment radical
en defensa de la civilització occidental,
mentre que el comunisme era un moviment revolucionari dedicat a la seva destrucció.
Hitler també va aclarir, el 1938, que el socialisme en el nacionalsocialisme
no igualava al socialisme internacional marxista. Ell va dir:
"socialista" el defineixo a partir de la paraula "social",
significat principalment "equitat social".
Un socialista és aquell que serveix al bé comú
sense renunciar a la seva individualitat o personalitat
o producte de la seva eficiència personal.
El nostre terme "socialista" adoptat no té res a veure amb el socialisme marxista.
El marxisme és antipropietat, el veritable socialisme no.
El marxisme no dóna cap valor a l'individu,
o esforç individual, o eficiència.
El veritable socialisme valora l'individu
i l'anima en l'eficiència individual,
al mateix temps sostenint que els seus interessos com a individu
ha d'estar en consonància amb les de la comunitat.
Tots grans invents, descobriments, èxits
van ser primer producte d'un cervell individual.
S'acusa contra mi que sóc contra la propietat
i que sóc ateu. Les dues acusacions són falses.
Parlant d'humor,
Demà escoltaré Hitler. Li agradaria venir?
Hitler, l'antisemita?
L'antisemita nacionalsocialista.
Anomeneu-los "nazis" només per enfadar-los.
Els nacionalsocialistes no es diuen "nazis".
El terme "nazi" juntament amb "nazisme" és un epítet polític inventat a la dècada de 1920.
de Konrad Heiden com a propaganda contra el NSDAP i el nacionalsocialisme.
Konrad Heiden era un periodista jueu
i membre del partit competidor "Partit Socialdemòcrata".
El terme era una variant del sobrenom dels membres
del Partit Socialdemòcrata, que en aquella època s'anomenava "Sozi",
abreviatura de Socialista.
"Nazi" era un joc de paraules polític basat en la paraula d'argot austríac-bavarès
simplet o camperol,
i deriva del nom bastant comú "Ignatz".
Seria com dir "Natzi",
per tant no hi havia nazis, eren nacionalsocialistes.
Hitler també va dissenyar la bandera del NSDAP.
L'esvàstica és un símbol antic que significa ser bona, bona sort,
i representava la llum, la consciència i el benestar.
El poble alemany estava seriosament amargat i deprimit
per l'estat de coses a la República de Weimar
i van buscar una explicació i solució a la seva situació.
El nacionalsocialisme era la seva única esperança de salvador.
Amb decadència i tot el soscava
dels valors familiars tan arrelats a Alemanya,
el país s'havia convertit en un lloc insegur i no apte per a qualsevol família alemanya.
Mitjançant unes eleccions democràtiques,
Hitler va assumir el lideratge d'Alemanya el 30 de gener de 1933.
Hitler sovint es diu dictador,
però, de fet, és l'únic líder en temps de guerra
això podria demostrar que va ser elegit democràticament. Hitler va dir:
"Deixeu-me quatre anys i us ho juro,
tan de veritat com ara he assumit els meus deures, marxaré.
No és per cap recompensa o benefici que he pres el càrrec,
però només pel teu bé.
Ha estat la decisió més gran de tota la meva vida".
EL RENAIXEMENT D'ALEMANYA
Hitler va assolir el veritable poder autoritat el març de 1933.
Es va fer càrrec d'un estat pobre, malalt i en fallida desesperada,
amb més de 6 milions d'alemanys sense feina.
Totes les reserves d'or alemanyes havien estat robades pels vencedors de la Primera Guerra Mundial
com a esclatant pagaments de reparació.
Quan Hitler va expulsar la destructiva càbala bancària internacional,
es va convertir en l'únic líder de la història a arrestar un Rothschild.
Més tard va restringir la propietat jueva de la ràdio i els diaris.
L'escola de Frankfurt es va tancar i els seus membres van fugir als Estats Units
i va emigrar a les principals universitats jueves.
Hitler no volia tornar a caure en l'esclavitud dels interessos
dels banquers jueus internacionals.
Per tant, va prohibir immediatament el sistema basat en el deute, és a dir, la "usura",
amb càstig de mort, i va crear un nou marc alemany
això només va ser recolzat pel treball físic i intel·lectual productiu alemany.
Després d'haver eliminat els banquers paràsits de l'equació,
el miracle econòmic alemany va disparar gairebé immediatament.
En lloc de demanar préstec als bancs amb interessos,
el govern en canvi va crear un nou sistema monetari per als alemanys anomenat
"La nota de la Tresoreria Laboral".
Milions d'alemanys es van posar a treballar
i els treballadors eren pagats amb els certificats d'Hisenda.
Els diners emesos pel govern no estaven recolzats amb or,
però estava recolzat per quelcom de valor real.
Es va rebre bàsicament per mà d'obra
i materials lliurats al govern.
Hitler va dir:
"Per a cada marca que es va emetre,
exigim l'equivalent a marcs de treball fet o béns produïts".
Aleshores, els treballadors gastaven els certificats en altres béns i serveis,
crear més llocs de treball per a més persones.
Hitler va aconseguir acabar amb els pagaments de reparacions del Tractat de Versalles.
Va reconstruir Alemanya en alguna cosa millor que mai
i la nació es va aixecar ràpidament de les cendres i va curar les seves profundes ferides.
El problema de l'atur es va resoldre i el país va tornar a posar-se en peu.
Tenia una moneda sòlida estable, sense deute i sense inflació.
L'atur va passar del 50% a menys del 2% en pocs anys.
Després de 5 anys, Hitler havia donat feina a 6 milions d'alemanys
i es va arribar a la plena ocupació.
La delinqüència era gairebé inexistent, l'atur era cosa del passat
i no hi havia sense sostre ni captaires.
A "Billions for the Bankers, Debts for the People", 1984,
Sheldon Emery va dir:
"Alemanya va emetre diners sense deute i sense interessos a partir de 1935,
explicant el seu sorprenent augment de la depressió
a una potència mundial en 5 anys.
Alemanya va finançar tot el seu govern i les reparacions de guerra del 1935 al 1945
sense or i sense deutes,
i va prendre tot el món capitalista i comunista
destruir el poder alemany sobre Europa
i tornar Europa sota el taló dels banquers.
Ni tan sols apareix aquesta història de diners
als llibres de text de les escoles públiques (governamentals) actuals.
La principal prioritat per a Hitler
tornava a recuperar l'orgull i la creença en el poble alemany.
En un acte simbòlic de renaixement nacional i espiritual,
estudiants universitaris van organitzar una única crema de llibres
de la literatura marxista degenerada
i llibres de l'Institut d'Investigació Sexual de Berlín el 10 de maig de 1933.
Molts dels líders nacionalsocialistes eren artistes
que va mirar què calia millorar al món.
Com a resultat, art i entreteniment
ara reflecteix de nou els veritables valors del poble alemany
i hi havia un èmfasi notable en la cultura.
Com a pintor talentós,
Hitler era molt conscient de la influència marxista jueva
darrere de la degradació de l'art i la cultura alemanys.
Així, va inventar el dia de l'art alemany:
"Dia de l'art alemany", que va ser una desfilada celebrada a Munic
mostra d'apreciació per l'art i la cultura.
(?) Teatres ???, la indústria cinematogràfica alemanya va produir sobre
100 llargmetratges per any entre 1933 i 1945.
Alguns dels millors enregistraments clàssics que encara existeixen
es van fer a l'Alemanya de Hitler.
Actors d'arreu d'Europa, principalment de França, Suècia i Itàlia
eren protagonistes de les pel·lícules alemanyes.
Hitler va transformar el seu país d'una terra econòmicament arruïnada
a la vora de la ruptura, la guerra civil i el col·lapse total
al país més avançat i pròsper del món.
Tothom estava en una situació econòmica molt dolenta, hi havia atur,
hi va haver fam i inflació, i després va venir Hitler i va oferir
que tornaria a fer d'Alemanya una gran nació
i retornaria la nostra confiança perduda.
I jo mateix vaig ser educat que el meu país d'origen era alguna cosa
He de servir, i he estimat la meva pàtria,
i estava molt orgullós del meu país, de fet.
De fet, vaig estar infectat pel cant i els plors i els crits per saludar-lo
i vaig sentir que era una cosa molt commovedora.
I després d'arribar al poder, va començar immediatament
posar en pràctica el que va prometre i va donar habitatge als treballadors,
i ocupació als aturats,
i hi havia menjar i tot estava de nou en ordre.
Va ser un renaixement cultural i econòmic sense paral·lel
en tota la història humana
que va inspirar a la resta del món a fer el mateix.
El programa radical de Hitler va restaurar la independència econòmica alemanya,
garantir la seguretat racial de la població
i va desviar la riquesa de la nació dels càrtels bancaris a la gent normal.
Mentrestant, la resta del món encara governava sota la càbala de Rothschild,
encara estava en recessió.
Hitler també va relaxar les estrictes lleis de control d'armes del govern anterior,
permetre que el poble es torni a defensar.
Contínuament es fan afirmacions falses que Hitler podria prendre el poder
perquè va desarmar el poble alemany, però això és una tonteria.
Era el govern de Weimar
que ja havia desarmat el poble alemany abans.
Ara s'han obert clubs d'armes a tot el Reich.
Un home que vivia a l'Alemanya de Hitler era Hans Schmidt. Ell va dir:
"Ser nen o nena en aquella època era meravellós.
En la joventut de Hitler, les diferències entre les confessions cristianes
o els diferents estats alemanys no comptaven.
Tots vam sentir realment que érem membres d'un mateix cos de persones.
Una nació.
Es van obrir albergs juvenils a tot el Reich,
ens va permetre caminar d'un poble bonic a un altre, veient la nostra pàtria.
Es va fer tot el possible per enfortir la nostra ment i el nostre cos.
Al contrari del que es diu avui,
ens van animar a ser lliures d'esperit
i no sucumbir a la pressió dels companys o de l'autoritat.
L'1 de maig de 1933 es va convertir en festiu per als obrers.
Hitler va implementar el programa "Força a través de l'alegria",
que era un generós programa social que permetia l'home comú
tenir activitats d'oci assequibles com ara concerts, obres de teatre,
biblioteques, excursions d'un dia i creuers a altres països.
Per primera vegada al món, milions de treballadors i els seus fills
podria accedir a unes vacances a l'estranger gairebé gratuïtament.
Els primers creuers de vacances es van construir per als treballadors alemanys.
Les destinacions preferides eren l'illa portuguesa de Madeira,
així com les illes espanyoles i ciutats portuàries.
El programa nacionalsocialista és un manual per a la recuperació nacional.
La seva lliçó es pot aplicar a qualsevol nació avui dia.
(?) A partir del programa, Alemanya en menys de 36 mesos
gaudia de la plena ocupació i del nivell de vida més alt del món.
La manera de Hitler es va anomenar "la gent econòmica".
Per alleujar la major necessitat del poble alemany,
"Winter System Work" també es va crear immediatament.
"Ningú morirà de gana ni congelarà", sonava el lema.
Això ha de passar a principis de cada hivern.
Aquesta gran obra de benestar és més que una mera caritat,
perquè no només demanem als rics
"Si us plau, doneu alguna cosa als pobres".
Més aviat diem "gent alemany, ajuda't a tu mateix": tothom ha d'ajudar.
Ric o pobre, tothom ha de pensar que sempre hi ha algú
en una situació molt pitjor i els he d'ajudar com a camarada nacional.
Les donacions es van enviar als més pobres de les ciutats i regions muntanyoses d'Alemanya.
Va ser una acció social de primer ordre que va tenir un gran èxit.
Els pobres d'aquestes regions van crear llavors petits objectes
com ara talles de fusta, cristalleria, etc.
com a testimoni de les donacions rebudes.
Això els va guanyar treball i pa i les accions per a tota la nació
i el poble alemany per mantenir-se unit.
Per donar feina i pa als milions d'aturats,
es va iniciar la construcció de l'Autobahn.
Amb només material alemany, es va fer el nou sistema de carreteres
de manera que tampoc va destruir el paisatge alemany
ni hàbitats de vida salvatge, ni boscos.
El preu per automòbil era d'entre 1.350 i 1.600 Reichsmarks,
però Hitler pensava que els preus eren massa alts per a la família comuna.
Així Hitler juntament amb Ferdinand Porsche
va somiar i dissenyar el "cotxe del poble",
el "Volkswagen".
Aquest seria el cotxe més construït i econòmic del món.
En aquell moment, costava 995 Reichsmarks,
que es podria pagar en pagaments menors.
Volkswagen va ser una paraula que el mateix Hitler va triar personalment.
Alemanya era una nació cristiana de la qual pertanyen més de 46 milions
a l'Església evangèlica protestant alemanya
i 30 milions a la fe catòlica romana.
A Alemanya es van construir unes 2.500 esglésies noves.
El mateix Hitler creia el cristianisme positiu
i visitava regularment l'església.
Com era ell com a home?
Almenys els secretaris el van trobar molt amable,
cap encantador, educat i pacient.
Fins i tot tenia sentit de l'humor i no vam experimentar mai
qualsevol paraula forta o alguna cosa antipàtica.
I per a mi, com que era el més jove,
en realitat tenia un comportament més o menys patern.
De fet... em va agradar i em vaig sentir bé en la seva companyia,
i m'agradava parlar amb ell i escoltar els seus monòlegs més o menys.
De fet, m'estava observant.
I aquest va ser un dels moments més curiosos de la meva vida.
Vaig tenir la sensació que estava buscant d'alguna manera...
la mirada que al principi es va posar completament sobre mi
de sobte va passar directament a través de mi i cap a una distància desconeguda.
Era tan estrany.
I la llarga mirada que m'havia donat
em va convèncer completament
que era un home d'honorables intencions.
Només puc dir que estic content
que vaig veure el costat més bonic de Hitler.
Segurament devia haver-hi costats foscos,
però vaig veure el seu costat meravellós,
i ningú no em pot treure això.
Molta gent, és clar, ha vist documentals de History Channel
i peces de por als mitjans de comunicació
que donen una visió distorsionada del que és realment el nacionalsocialisme.
En primer lloc, el nacionalsocialisme és una ideologia sobre la vida.
Es tracta de conrear la vida, de construir famílies fortes,
de construir famílies que siguin capaços de criar bons fills.
Els nens que són morals. Nens que estan sans.
I nens que van pel camí de la virtut
per poder construir un futur millor i més brillant per a la nació.
Es tracta de cooperar.
Concretament, cooperació de classe, cooperació de gènere
i la cooperació entre tots els membres de la societat.
El nacionalsocialisme veu la nació com un cos
i un cos pren totes les parts diferents.
El fetge no és més important que el cervell
o el cor o el braç o la cama.
Tot funciona conjuntament entre si per poder ser vida.
Nosaltres, com a nacionalsocialistes, donem suport a cada membre de la nostra comunitat
com a part d'una família extensa.
La classe treballadora té una responsabilitat i un deure, poder treballar molt.
Però també tenen dret a la justícia econòmica,
perquè les seves veus siguin escoltades dins la societat,
i els caps tenen dret a poder obtenir beneficis
dins de les seves corporacions i empreses,
però també han de garantir que estan posant els millors interessos
del treballador, les famílies i la nació primer.
Creiem a prendre de la dreta el nacionalisme sense capitalisme,
i d'esquerra el socialisme però no l'internacionalisme.
Al cap i a la fi, el nacionalsocialisme i la seva teoria econòmica
es tracta de posar la nació en primer lloc, perquè la nació és la teva família.
El nacionalsocialisme també consisteix a rebutjar el capitalisme i el comunisme.
Capitalisme i comunisme són dues ideologies
que prenen l'ésser humà i el converteixen en un engranatge dins d'una màquina més gran.
El comunisme fa una guerra dels pobres contra els rics,
i el capitalisme és una guerra dels rics contra els pobres.
Totes dues són ideologies jueves,
i ideologies que enverinen la comunitat nacional.
Destrollen la classe treballadora, destrollen famílies,
i converteixen la nació en una venda de foc gegant,
per poder dir que qui té més diners o més poder
(?) és capaç de saquejar intel·ligent.
El nacionalsocialisme diu que la comunitat nacional ha de treballar conjuntament.
Que hem de garantir que tothom tingui drets i deures
i responsabilitats els uns amb els altres,
i això, al seu torn, crea una societat més sana.
El nacionalsocialisme creu en el cultiu de la virtut.
Rebutgem la degeneració que veiem a l'Occident modern,
la pornografia que veiem a les pantalles de televisió,
l'individualisme radical dins de la nostra societat,
i, en canvi, dir que volem poder conrear
i activar dins nostre la bellesa natural.
Volem ser capaços de construir un art bonic.
Volem poder construir belles ciutats i belles comunitats.
Es tracta del cultiu del que és bo
i tot sobre el capitalisme i el comunisme i l'estructura de poder jueu
es tracta de destruir allò que és bo.
Ho veiem a l'Occident modern, ja sigui la importació de pobles estrangers,
ideologies estrangeres, feminisme radical, avortament
i una cultura que recolza la mort en lloc de la vida.
Aquesta és una ideologia de la mort.
Un culte a la mort que està destruint els pobles occidentals del món occidental.
Nosaltres, com a nacionalsocialistes, donem suport a una ideologia de vida,
de renaixement i reconstrucció de nosaltres mateixos i de les nostres nacions.
Som una ideologia que creu en la pau a tot el món.
El general Leon Degrelle va dir que el nacionalsocialisme i el racisme
es tracta d'aixecar la teva pròpia gent,
i volem el mateix per a cada grup de persones.
Volem totes les ètnies i comunitats ètniques del món
poder ser més fort, poder traçar el seu propi destí,
i poder treballar junts contra el jueu internacional,
treballar contra els capitalistes internacionals,
i treballar contra un sistema que trenca les nacions i les famílies.
Finalment, el nacionalsocialisme és una ideologia que no és una ideologia.
Segueix la llei natural.
Aquests són principis que estan dins de tots nosaltres.
Nosaltres, com a nacionalsocialistes, tant si som cristians com pagans,
o simplement agnòstics, entenguin que hi ha un poder més gran
i hi ha principis més grans que ens mouen en aquest món.
Com a família extensa i comunitat nacional,
no estem en guerra els uns amb els altres per diferències de religió,
diferències de subcultura o diferències de classe.
Entenem que treballar junts com a equip
és el que farà fort la nostra nació.
El nacionalsocialisme està construint un futur millor i més brillant.
Així que és possible que rebeu moltes mentides als mitjans de comunicació,
però la veritat és que som l'única ideologia
que pot derrotar el jueu internacional i els capitalistes internacionals.
No només a la nostra nació, sinó a totes les nacions.
Per aconseguir una Terra on cuidem el medi ambient,
cuidem els animals, cuidem l'aigua que bevem
i l'aire que respirem, i cuidem la nostra sang, i la nostra cultura.
El nacionalsocialisme et fa un administrador.
Tens responsabilitats i deures.
No és una ideologia per als febles,
és una ideologia per a aquells que estimen la seva fe,
la seva família i la seva gent.
El terme democràcia significa alguna cosa
no volia dir 100 anys ni tan sols 50 anys enrere.
De fet, els nacionalsocialistes s'esforcen per reviure
i restaurar el terme democràcia al seu significat original i legítim.
Es va fundar la forma nacionalsocialista de democràcia
en el principi de comunitat de persones.
El sistema electoral nacionalsocialista
no es basava en el sistema parlamentari,
però tot i així era democràtic.
El sistema nacional de govern es basava en gran mesura en referèndums
en què els temes realment importants del dia
van ser debatuts i votats pel poble alemany.
Així, la forma nacionalsocialista de democràcia era més pura
i més representativa que la d'avui.
Hitler era conscient que el feminisme era un enginyós truc marxista de cultura jueva.
Un truc per corrompre la gent
i destruir els blocs fundacionals de la civilització occidental,
és a dir, l'heterosexualitat i la unitat familiar. Hitler va dir:
"La frase "emancipació de les dones" és només una invenció de l'intel·lecte jueu
i el seu contingut està estampat amb el mateix esperit. En els moments molt bons
de la vida alemanya, la dona alemanya mai va necessitar emancipar-se".
Va continuar: "L'anomenada concessió d'igualtat de drets a les dones,
que el marxisme exigeix, en realitat no és una gran igualtat de drets,
però constitueix una depravació dels drets, ja que atrau les dones a una zona
que necessàriament serà inferior. La dona té el seu propi camp de batalla.
Per cada nen que porta al món,
ella lluita per la nació".
Tots i cadascun dels nens de l'Alemanya de Hitler
es considerava una benedicció sagrada des de dalt
i un motiu per celebrar-ho.
La maternitat va tornar a ser un acte estimat i noble.
La Creu d'Honor de la mare alemanya
es va atorgar a les mares que tenien molts fills.
I ho has d'entendre de mi:
Si tinc una advocada davant meu aquests dies,
i no importa quant hagi aconseguit,
i al costat d'ella hi ha una mare de 5, 6, 7 fills,
i tenen una gran salut i ben educats per ella,
llavors vull dir:
Des del punt de vista etern del valor etern del nostre poble
la dona - que és capaç de tenir fills, té fills i els ha criat
i així va donar a la nostra gent la capacitat de viure en el futur -
ha aconseguit més.
Ella ha fet més.
Ella ens ajuda a evitar la mort del nostre poble.
El 1933, Hitler va aprovar una llei que permetia les parelles casades
per obtenir préstecs sense interessos, mínim 1000 Reichsmarks,
equival a 9 mesos de sou, per establir habitatges i formar famílies.
Per cada part, la parella podia mantenir 250 marcs
i no havia de pagar-ho. Parelles de nou casats amb fills
va rebre aquests generosos préstecs, reemborsables en 10 anys,
perquè poguessin comprar una casa o un apartament.
El naixement del primer fill cancel·laria una quarta part del préstec.
Quatre fills cancel·larien tot el deute.
Durant un període de 10 anys, una família amb quatre fills
guanyaria més que l'import del préstec.
Als ulls dels nacionalsocialistes,
les dones eren considerades com les conservadores de la tribu,
els guardians de les generacions futures.
A tot arreu a Alemanya,
es van construir cases i apartaments per als treballadors.
Es van instal·lar pobles de petites cases unifamiliars.
Els pagaments mensuals estaven tan baixos que
pràcticament tothom es podia permetre la seva casa.
Totes les cases van ser construïdes de manera natural
d'acord amb els més alts estàndards de salut pública.
Abans de finals de 1933, Hitler va aconseguir construir 200.000 edificis
d'acord amb el seu programa de construcció.
En quatre anys, es van construir gairebé 1,5 milions per al poble alemany.
El lloguer mensual d'un treballador
era només aproximadament 1/8 dels seus ingressos mensuals.
La situació econòmica dels pagesos també va millorar dràsticament.
Només l'any 1933 es van construir 17.611 cases per a pagesos.
En tres anys, es van construir 91.000 d'aquestes cases.
Els nacionalsocialistes van ser els primers a fer campanya activa contra el tabaquisme
i va finançar personalment l'Institut per a la lluita contra el tabac.
Alemanya es va convertir en la primera del món a prohibir fumar al transport públic.
El 1937, el seu govern va promulgar la primera llei
que prohibia la venda d'alcohol a menors
i va promulgar sancions dures per conduir ebri.
També va presentar la primera anàlisi de sang
per a conductors d'automòbils sospitosos de conduir ebri.
Adolf Hitler va ser la primera persona que va crear una llei
contra el maltractament dels animals, reconeixent que és dolent.
Es va promulgar una llei que imposava una prohibició total dels experiments amb animals.
Els nacionalsocialistes van declarar la fi de la tortura insuportable
i patiment en experiments amb animals.
G�ring va anunciar en una emissió de ràdio:
“La prohibició absoluta i permanent de la vivisecció no és només una llei necessària
protegir els animals i mostrar simpatia amb el seu dolor,
però també és una llei per a la pròpia humanitat”.
La matança ritual inhumana d'animals com a kosher i halal estava totalment prohibida.
Es va promulgar la Llei de protecció dels animals del Reich.
Alemanya fins i tot va acollir una conferència internacional
sobre protecció animal a Berlín.
L'educació sobre les lleis de protecció dels animals es va introduir a primària,
nivells secundaris i universitaris.
La protecció dels animals es va acceptar com a assignatura a ensenyar
a les escoles públiques i universitats d'Alemanya.
Amb tots aquests èxits fantàstics,
La confiança en ells mateixos, l'orgull nacional i la felicitat dels alemanys es van disparar.
Alemanya era ara lliure i independent
sense haver d'estar més en deute amb els banquers.
Hitler es va convertir en una llegenda viva per al seu poble
ja que les seves polítiques van tornar a posar Alemanya en peu
i fins i tot va ser nomenat l'home de l'any el 1938.
L'exprimer ministre David Lloyd George va dir:
"No és l'Alemanya de la dècada que va seguir la guerra trencada i abatuda
i es va inclinar amb una sensació d'aprensió i impotència.
Ara està ple d'esperança i confiança.
Un home ha aconseguit aquest miracle.
Els vells confien en ell.
Els joves l'idolatren.
No és l'admiració segons un líder popular,
és el culte a un heroi nacional
que han salvat el seu país del despotisme i la degradació absoluts.
Mai he conegut gent més feliç".
Així que el que sabem d'Adolf Hitler és com el que sabem de la història.
Els vencedors, és clar, escriuen història, oi?
Escriuen la història i ens expliquen una narració
i se suposa que ens hem d'empassar aquesta merda com si fos veritat.
El crim principal d'Adolf Hitler va ser que va sortir, va treure Alemanya
d'un deute bancari que ofegava el poble alemany.
Ofegant el poble alemany en una fossa de decadència moral,
ofegant-se en deutes.
I va tenir el cor de dir-los als banquers
i van començar a imprimir els seus propis diners, i Alemanya va passar de ser una indigent,
país de la postguerra mundial que s'ofegava...
Alemanys morint de fam, sense feina, res!
I els va treure d'aquell deute,
i literalment va portar aquella nació a una potència
en uns quants anys només utilitzant la seva pròpia oferta monetaria.
Aquest és el crim real que va cometre Adolf Hitler.
Ara, podria seure aquí i parlar amb frases molt emocionants
una mica més de tot el que ens han ensenyat
(?) sobre la Segona Guerra Mundial i l'Holocaust, però n'hi ha prou amb dir-ho
que encaixa en pràcticament tot el que ens han dit
sobre la història en general... una merda!
merda!
I John F. Kennedy va tenir el coratge i les pilotes i la integritat
per evitar el Banc de la Reserva Federal, per evitar aquest sistema financer
i va morir al cap de sis mesos, i no hi ha cap coincidència.
Definitivament no!
Només hem de fer una cosa per canviar-ho tot.
Una cosa..
Confrontem aquest sistema financer.
Imprimim els nostres propis diners.
(?) Veus les cares dels alemanys que surten de la multitud per trobar-se amb Adolf Hitler.
Somriures genuïns a les seves cares.
És una cosa que no pots actuar, no pots amagar.
És allà perquè tothom la vegi, perquè no es pot negar
(?) Aquest és un amor increïble per aquest noi.
(?) Qui no estimaria un noi que ??? pobresa
i posar-te en un lloc on la teva família estigui segura.
Ja saps, tens pa a taula
i el teu sou és sòlid i tot està bé.
(?) Ho faries??? aquest noi.
No, aquestes no són accions d'un home malvat.
Aquest és un home que estima el seu país i estima la gent del seu país.
Tanmateix, el renaixement d'Alemanya i la seva gent va ser una espina als ulls
per als banquers internacionals, perquè ja no podien
controlar més Alemanya o la seva gent.
Els comunistes havien perdut oficialment el control d'Alemanya.
El resultat seria una agitació extrema als mitjans de comunicació contra Hitler i Alemanya.
Ara es van llançar campanyes de propaganda contra ell a Occident
per la premsa de propietat jueva. Aviat es desenvoluparia la propaganda
en una de les batalles més sagnants de tota la història de la humanitat.
El 1936, Winston Churchill va començar a sentir-se gelós...
"Alemanya s'està fent massa forta. Hem d'aixafar-la...
Heu d'entendre que aquesta guerra no és contra Hitler o el nacionalsocialisme,
però contra la força del poble alemany, que ha de ser aixafada
d'una vegada per totes, independentment de si
està en mans de Hitler, o d'un sacerdot jesuïta".
- Winston Churchill