USPON ADOFA HITLERA
Čovek koji je mrzeo ovu degeneraciju Nemačke,
verovatno više nego bilo ko drugi na svetu,
je bio Adolf Hitler.
Rođen 20. aprila 1889. godine u porodici radničke klase,
odgajan je učeći sve u životu na teži način.
Hitler je veći deo svog života
proveo živeći kao beksućna lutalica u gradu Beču,
nakon što ga je umetnički univerzitet odbio.
Iako navodno nije bio dovoljno dobar da dobije poziciju na akademiji,
brzo je otkrio da mnogi jevrejski umjetnici jesu.
Neki od ovih jevrejskih umetnika su takođe migrirali u Berlin
proizvodeći pornografiju i erotiku kao izvor dobiti.
Hitler se dobrovoljno prijavio da se bori za Austriju 1914. godine.
Do tada su mu oba roditelja umrla.
Zatim je molio bavarske vlasti da mu dozvole da se bori za Nemačku.
Borio se sa velikom hrabrošću, instinktom i odličnošću
i unapređen je u razvodnika.
Dobio je Vojni krst, Gvozdeni krst 2. klase,
Gvozdeni krst 1. klase i 6 medalja za hrabrost.
Ranjavan je dva puta.
U oktobru 1916. godine je bio teško ranjen
i boravio je dva meseca u vojnoj bolnici.
Mogao je da ostane kod kuće,
ali je umesto toga odlučio da se vrati na front.
U oktobru 1918.
je bio privremeno zaslepljen britanskim napadom otrovnim gasom.
Hitler je čuo o kapitulaciji Nemačke
dok je u bolnici oporavljao vid.
Bio je zbunjen i ogorčen nakon što je čuo vest
i mislio je da su žrtve i stradanja
nemačkih vojnika bila uzaludna.
Umetnik iz Beča je želeo odgovore
i ne bi mirovao dok se neprijatelji ne razotkriju
i Nemačkoj ponovo vrati čast.
Kada se Adolf Hitler pridružio Radničkoj partiji (DAP) 1919.
postao je sedmi član te nacionalističke grupe.
Hitler je tada odlučio da je pravo vreme
da preuzme vlast lokalne vlade u Minhenu.
Patriotski ratni veterani bi mu se pridružili
u pobuni i pokretu protiv nacionalne vlade u Berlinu.
Hitler je tada iskoristio skup u minhenskoj pivnici da pokrene državni udar.
Entuzijastična publika se pokrenula da ga podrži.
Hitlerov dirljivi govor je zapalio lokalni ustanak ili puč(Putsch),
ali su se umešale komunističke trupe
koje su otvorile vatru na nacionaliste i ubile njih 16-oro.
Hitler i ostali su uhapšeni i suđeni za izdaju.
Na njegovom suđenju, Hitler je iskoristio svoju priliku
da proširi svoje političke i filozofske ideje,
koje su navodno bile tako inspirativne
da su ih kasnije čak i objavili u nekim novinama.
Sudija je bio neverovatno impresioniran
i izrekao je blagu kaznu za Hitlera i nacionalističke pobunjenike.
Minhenski puč je bio neuspešan, ali je legenda o velikom govorniku rasla,
i svakim danom koji je prolazio, fascinirao i privlačio je nove pratioce.
Brzo je stvorio veliku osnovu pratioca.
Tokom svog zatočeništva 1924-e,
napisao je 'Bibliju' Nacional Socijalizma:
"Mein Kampf", Moja borba.
Njegov bliski saradnik, Rudolf Hes, koji je u zatvoru zajedno sa Hitlerom,
je otkucao diktat za knjigu koja je objavljena 1925. godine.
'Mein Kampf' je delom bio politički manifest, a delom autobiografija
koja sadrži diskusije o istoriji, filozofiji i ekonomiji.
Hitler je u knjizi razjasnio globalnu zaveru za Svetsku vladu
i da su je usmeravali međunarodni jevrejski bankari.
Pisao je i o nemačkom gubitku u Prvom svetskom ratu,
Jevrejsko-boljševičkoj revoluciji, Versajskom ugovoru,
i rezultirajućoj hiperinflaciji koja je opustošila Nemačku.
Optužio je elitne marksističke Jevreje, iz Nemačke,
da kontrolišu novine i bankarstvo,
da podstiču ratova i kvare umetnost, kulturu i morale Evrope.
„Mein Kampf“ je brzo rastao u popularanosti, što je Hitlera učinelo bogatim čovekom.
Hitler nije bio jedini čovek koji je upozoravao na međunarodno jevrejstvo.
1922-ge, Henri Ford, američki industrijalac,
osnivač Ford Motor Company-je,
je objavio četvorotomni set knjižica pod nazivom "The International Jew" [Internacionalni(Međunarodni) jevrej],
gde je razotkrio planove i operacije organizovane jevrejske globalističke elite.
Fordovo istraživanje je razotkrilo skriveni uticaj nad američkom politikom,
Federalnim Rezervama, štampom, kriminalom i industrijom zabave.
Nemački nacionalisti će kasnije
proučavati i deliti prevedene primerke Fordovog dela.
Sam Adolf Hitler je imao kopiju u svojoj kancelariji, zajedno sa Fordovom fotografijom.
Sam Ford se osvrnuo na problem rastućeg uticaja
jevrejskog suprematizma kao na „najveći svetski problem”.
Godine 1931. Hitler je rekao da Forda smatra inspiracijom.
Kako bi odvukao ljude od desničarskih nacionalista
i levičarske socijalističke partije,
Hitler je samo dodao 'nacional' i 'socijalistička' u ime stranke,
čineći je NSDAP (Nacional Socijalistička Nemačka Radnička Partija),
prisvajajući socijalizam bez internacionalizma,
i nacionalizam bez kapitalizma.
Hitler je narodu rekao
da je najdragocenija svojina Nemačke njen narod,
i da se svi moraju ujediniti da spasu sopstvenu naciju.
Najočiglednija razlika između Nacional Socijalizma i Komunizma
je to što je Nacional Socijalizam
podržavao koncept privatne svojine i tržišne ekonomije,
dok je komunizam ukidao svu privatnu svojinu,
a vlada kontrolisala ekonomiju putem centralnog planiranja.
U komunizmu, svu privatnu imovinu je zaplenjivala država.
Pod Nacional Socijalizmom,
privatna prava građana su poštovana i štićena.
Dok pod komunizmom nije bilo privatnih prava.
Nacional Socijalizam je, ukratko, bio radikalan pokret
u odbrani zapadne civilizacije,
dok je komunizam bio revolucionarni pokret posvećen njenom uništenju.
Hitler je takođe 1938. pojasnio da 'socijalizam' u 'Nacional Socijalizmu'
nije bio jednak marksističkom internacionalnom socijalizmu. Rekao je:
'Socijaliste' definišem iz reči 'socijalan',
što u osnovi znači, 'socijalna pravičnost'.
Socijalista je onaj koji služi opštem dobru
ne odričući se svoje individualnosti, ličnosti
ili proizvoda njegove lične efikasnosti.
Naš usvojeni termin 'Socijalista' nema nikakve veze sa Marksističkim socijalizmom.
Marksizam je protiv svojine, pravi socijalizam nije.
Marksizam ne stavlja nikakvu vrednost na pojedinca,
ili na napora ili efikasnost pojedinca.
Pravi socijalizam ceni pojedinca
i podstiče ga u individualnoj efikasnosti,
istovremeno držeći da interesi njega kao pojedinca
moraju biti u skladu sa onima od zajednice.
Svi veliki izumi, otkrića, dostignuća
su prvenstveno proizvod individualnog mozga.
Protiv mene se uporno tvrdi da sam protiv imovine
i da sam ateista. Obe optužbe su neistinite.
Govoreći o humoru,
Sutra ću da slušam Hitlera. Da li bi želeo da dođeš?
Hitlera, antisemita?
Nacional Socijalističkog antisemita.
Zovite ih "Nacistama", samo da ih razbesnite.
Nacional Socijaliste sebe nisu nazivali „Nacistima“.
Termin 'Nacista', zajedno sa 'Nacizmom' je politički epitet izmišljen 1920-ih
od strane Konrada Hajdena kao propagandu protiv NSDAP-a i Nacional Socijalizma.
Konrad Heiden je bio jevrejski novinar
i član konkurentske partije „Socijalna Demokratska Partija“.
Termin je bio varijanta nadimka za članove
Socijalne Demokratske Partije, koja se u to vreme zvala „Sozi“,
skraćenica od 'socijalista'.
„Naci“ je bila politička igra reči zasnovana na austrijsko-bavarskoj sleng reči za
prostaka ili seosku seljačinu,
a izvedena je iz prilično uobičajenog imena „Ignatz“.
To bi bilo kao da kažeš "Natzi",
...time nije bilo nacista, oni su bili nacional-socijalisti.
Hitler je takođe dizajnirao zastavu NSDAP-a.
Kukasti krst je drevni simbol koji znači biti dobar..dobra sreća,
i predstavljao je svetlost, svest i blagostanje.
Nemački narod je bio ozbiljno ogorčen i depresivan
stanjem u Vajmarskoj Republici
i tražili su objašnjenje i rešenje za svoju situaciju.
Nacional Socijalizam je bila njihova jedina nada za spasenje.
Sa dekadencijom i svim potkopavanjem
porodičnih vrednosti tako ukorenjenim u Nemačkoj,
zemlja je postala nesigurno i neprikladno mesto za bilo koju nemačku porodicu.
Putem demokratskih izbora,
Hitler je preuzeo vođstvo Nemačke 30. januara 1933. godine.
Hitlera često nazivaju diktatorom,
ali on je zapravo jedini ratni vođa
koji je mogao da dokaže da je demokratski izabran. Hitler je rekao:
„Dozvolite mi četiri godine i kunem vam se,
kao što sam sada preuzeo svoje dužnosti, ja ću ih i napustiti.
Nisam radi bilo koje nagrade ili benefita preuzeo dužnost,
već samo radi vašeg dobra.
To je bila najveća odluka mog celoga života."
PREPOROD NEMAČKE
Hitler je došao na pravu autoritativnu vlast u martu 1933. godine.
Preuzeo je siromašnu, bolesnu i beznadežno bankrotiranu državu,
sa preko 6 miliona nezaposlenih Nemaca.
Sve nemačke rezerve zlata su, putem razarajućih ratnih reparacija,
ukradene od strane pobednika Prvog svetskog rata.
Kada je Hitler izbacio destruktivnu međunarodnu bankarsku sektu,
postao je jedini vođa u istoriji koji je uhapsio Rotšilda.
Kasnije je ograničio vlasništvo Jevreja nad radiom i novinama.
Frankfurtska škola je zatvorena, a njeni članovi su pobegli u Sjedinjene Države
i migrirli na glavne jevrejske univerzitete.
Hitler nije želeo da se propadne nazad u kamatno ropstvo
međunarodnih jevrejskih bankara.
Stoga je odmah zakonom zabranio sistem zasnovan na dugu, tj. "zelenaštvo",
smrtnom kaznom i stvorio novu Nemačku Marku
koja je bila podržana samo produktivnim nemačkim fizičkim i intelektualnim radom.
Nakon što je iz jednačine izbrisao parazitske bankare,
gotovo odmah je otpočelo nemačko ekonomsko čudo.
Umesto da se zadužuju kod banaka uz kamatu,
vlada je umesto toga stvorila novi monetarni sistem za Nemce koji su se zvali
„Sertifikati Radničkog Trezora“.
Milioni Nemaca su zapošljeni
a radnici su plaćeni sa Trezorskim sertifikatima.
Novac koji je izdala vlada nije bio pokriven zlatom,
ali je bio pokriven nečim od stvarne vrednosti.
U suštini,dobijen je za rad
i materijale dostavljene vladi.
Hitler je rekao:
„Za svaku izdatu marku,
zahtevali smo ekvivalent jedne marke u vrijednosti obavljenog rada ili proizvedene robe."
Radnici su zatom sertifikate trošili na druga dobra i usluge,
stvarajući više radnih mesta za više ljudi.
Hitler je uspeo da okonča isplate reparacija iz Versajskog ugovora.
On je Nemačku obnovio u nešto bolje nego ikada
a nacija se ubrzo uzdigla iz pepela i zalečila svoje duboke rane.
Problem nezaposlenosti je rešen i zemlja se ponovo vratila na noge.
Imala je solidnu stabilnu valutu, bez dugova i bez inflacije.
Nezaposlenost je pala sa 50% na manje od 2% za nekoliko kratkih godina.
Posle 5 godina, Hitler je zaposlio 6 miliona Nemaca
i puna zaposlenost je postignuta.
Kriminal je bio praktično nepostojeći, nezaposlenost je bila stvar prošlosti
a beskućnika i prosjaka nije bilo.
U „Billions for the Bankers, Debts for the People“(Milijarde za bankare, dugovi za narod), 1984-te
Sheldon Emery je izjavio:
„Nemačka je izdavala novac bez duga i kamate od 1935. godine pa nadalje,
što objašnjava njen zapanjujući rast iz depresije
do svetske sile za 5 godina.
Nemačka je finansirala celu svoju vladu i ratnu odštetu od 1935. do 1945. godine
bez zlata i bez duga,
i cijeli kapitalistički i komunistički svet je bio neophodan
da se nemačka moć nad Evropom uništi
i da se Evropa vrati pod pete bankara.
Takva istorija novca se danas ni ne pojavljuje
u udžbenicima javnih (državnih) škola.
Glavni prioritet za Hitlera
je ponovno vraćanje ponosa i vere u nemački narod.
U simboličnom činu nacionalnog i duhovnog preporoda,
univerzitetski studenti su organizovali jednokratno spaljivanje knjiga
degenerične Marksističke književnosti
i knjiga 'Instituta za istraživanje seksa', u Berlinu 10. maja 1933.
Mnogi od Nacional Socijalističkih lidera su bili umetnici
koji su gledali šta treba poboljšati u svetu.
Kao rezultat toga, umetnost i zabava
su sada ponovo preslikavale prave vrednosti nemačkog naroda
i postojao je izuzetan naglasak na kulturu.
Kao talentovani slikar,
Hitler je bio svestan jevrejskog marksističkog uticaja
iza degradacije nemačke umetnosti i kulture.
Stoga, izmislio je 'Dan nemačke umetnosti':
„Tag der Deutschen Kunst“, parada održana u Minhenu,
je demonstrirala poštovanje prema umetnosti i kulturi.
Pozorišta su procvetala, nemačka filmska industrija je proizvela oko
100 igranih filmova godišnje između 1933. i 1945. godine.
Neki od najboljih klasičnih snimaka koji i dalje postoje
su napravljeni u Hitlerovoj Nemačkoj.
Glumci iz cele Evrope, pre svega iz Francuske, Švedske i Italije
su bile zvezde u nemačkim filmova.
Hitler je transformisao svoju državu iz ekonomski razorene zemlje
na ivici sloma, građanskog rata i totalnog kolapsa,
u najnapredniju i najprosperitetniju državu sveta.
Svi su bili u veoma lošoj ekonomskoj situaciji, bilo je nezaposlenosti,
bilo je gladi i inflacije, a onda je došao Hitler i izjavio
da će Nemačku ponovo učiniti velikom nacijom
i da će nam vratiti naše izgubljeno samopouzdanje.
I sama sam se obrazovala da je moja domovina nešto
što moram da služim, a volela sam svoju otadžbinu,
i zapravo sam bila veoma ponosna na svoju zemlju.
Bila sam zaražena zapravo, ovim pevanjem i plakanjem i vikanjem da ga pozdrave
i osetila sam da je to nešto veoma dirljivo.
I po dolasku na vlast odmah je krenuo
da sprovedi u delo ono što je obećao i dao je stanove radnicima,
i zapošljavanje nezaposlenih,
i bilo je hrane i sve je opet bilo u redu.
Bio je to kulturni i ekonomski preporod bez premca
u čitavoj ljudskoj istoriji,
što je ostatak sveta inspirisao da učini isto.
Hitlerov radikalni program je obnovio nemačku ekonomsku nezavisnost,
obezbedio rasnu bezbednost za narod
i preusmerio bogatstvo nacije, sa bankarskih kartela, na obične ljude.
U međuvremenu, ostatak sveta još uvek vladan kabalom Rotšilda,
je još uvek bio u recesiji.
Hitler je takođe ublažio stroge zakone o kontroli oružja prethodne vlade,
dozvoljavajući narodu da se ponovo brani.
Stalno se iznose lažne tvrdnje da je Hitler mogao da preuzme vlast
jer je razoružao nemački narod, ali ovo je glupost.
Bila je to Vlada Vajmara
koja je već ranije razoružala nemački narod.
Oružani klubovi su sada otvoreni širom Rajha.
Čovek koji je živeo u Hitlerovoj Nemačkoj, je bio Hans Schmidt. Rekao je:
„Biti dečak ili devojčica u to vreme bilo je divno.
U Hitlerovoj omladini, razlike između hrišćanskih denominacija
ili različitih nemačkih državnih oblasti se nisu računale.
Svi smo zaista osećali da smo članovi jedne grupe ljudi.
Jedne nacije.
Omladinski domovi su otvoreni širom Rajha,
omogućavajući nam da pešačimo od jednog lepog grada do drugog, gledajući našu otadžbinu.
Uloženi su svi napori da ojačamo naše umove i tela.
Suprotno onome što se danas govori,
bili smo ohrabreni da postanemo slobodni duhom
i da ne podlegnemo pritisku vršnjaka ili autoriteta.
1. maj 1933. godine proglašen je praznikom za radnike.
Hitler je sproveo program "Snaga kroz radost",
što je bio velikodušni društveni program koji je omogućavao običnom čoveku
da ima pristupačne slobodne aktivnosti kao što su koncerti, predstave,
biblioteke, jednodnevna putovanja i krstarenja do drugih zemalja.
Prvi put su na svetu milioni radnika i njihova deca
mogli priuštiti odmoru u inostranstvu za gotovo besplatno.
Za nemačke radnike izgrađena su prva krstarenja za odmor.
Omiljene destinacije su bile portugalsko ostrvo Madeira,
kao i španska ostrva i lučki gradovi.
Nacional Socijalistički program je priručnik za nacionalni oporavak.
Njegova lekcija se danas može primeniti u bilo kojoj naciji.
Na osnovu ovoga programa, Nemačka je za manje od 36 meseci
uživala punu zaposlenost i najviši životni standard na svetu.
Hitlerov način je nazvan 'volks economic'(narodna ekonomija).
Da bi se ublažile najveće potrebe nemačkog naroda,
odmah je pokrenut i „Zimski sistemski rad“.
„Niko se neće smrznuti niti gladovati“, zvučao je moto.
Ovo se mora sprovesti na početku svake zime.
Ovo veliko dobrotvorno delo je više od samog dobročinstva,
jer ne pitamo prosto samo bogate ljude
„molimo vas dajte nešto sirotinji“,
nego kažemo „Nemački narode, pomozite sebi“ – svi moraju pomagati.
Bogati ili siromašni, svako mora da misli da uvek postoji neko
u mnogo goroj situaciji i da im mora pomoći kao narodni prijatelj.
Donacije su poslate najsiromašnijima u nemačkim gradovima i planinskim regionima.
Bila je to prvorazredna društvena akcija koja je uživala veliki uspeh.
Siromašni ljudi ovih krajeva su tada stvarali male predmete
kao što su rezbarije u drvetu, stakleno posuđe itd,
kao znak zahvalnosti za primljene donacije.
Ovo im je zaradilo zapošljenje i hleb i akcije za ceo narod...
i da nemački narod stoji ujedinjen.
Da bi obezbedili posao i hleb milionima nezaposlenih,
počela je izgradnja 'Autobahn-a'(autoputa).
Koristeći samo nemački materijal, napravljen je novi sistem puteva
tako da nije uništivao ni nemački pejzaž
niti staništa divljih životinja, niti šume.
Cena po automobilu je bila između 1.350 i 1.600 rajhsmaraka,
ali Hitler je smatrao da su cene previsoke za prosečnu porodicu.
Stime je Hitler, zajedno sa Ferdinand Porsche-om
osmislio i dizajnirao "Narodna kola",
"Volkswagen".
Ovo bi bio naj-proizvedeniji i najekonomičniji automobil na svetu.
U to vreme je koštao 995 rajhsmaraka,
koji bi se mogli isplatiti u manjim uplatama.
Volkswagen je bila reč koju je Hitler lično izabrao.
Nemačka je bila hrišćanska nacija u kojoj je više od 46 miliona
pripadalo 'Nemačkoj Evangelističkoj Protestantskoj crkvi'
a 30 miliona Rimokatoličkoj veri.
U Nemačkoj je podignuto oko 2.500 novih crkava.
Sam Hitler je verovao u Pozitivno Hrišćanstvo,
a crkvu je redovno posećivao.
Kakav je bio kao čovek?
Sekretarice, u najmanju ruku, su ga smatrale veoma prijateljskim,
šarmantnim, ljubaznim i strpljivim šefom.
Imao je čak i smisao za humor, a mi nikada nismo doživeli
bilo kakve glasne reči ili nešto neprijateljski.
A prema meni, jer sam bila najmlađa,
je imao zapravo manje-više očinsko ponašanje.
Zapravo... svideo mi se, i osećala sam se dobro u njegovom društvu,
i uživala sam u razgovoru sa njim i slušala sam njegove, manje-više, monologe.
On me je zaista posmatrao.
I to je bio jedan od najzanimljivijih trenutaka u mom životu.
Imao sam osećaj da nekako traži...
pogled koji je isprva potpuno počivao na meni
i iznenada prošao pravo kroz mene i u nepoznatu daljinu.
Bilo je tako čudno.
I dug pogled koji mi je uputio,
potpuno me uverio,
da je bio čovek časnih namera.
Mogu samo da kažem da mi je drago
da sam video Hitlerovu najlepšu stranu.
Sigurno je bilo mračnih strana,
ali video sam njegovu divnu stranu,
a to mi niko ne može oduzeti.
Mnogo ljudi je, naravno, gledalo dokumentarne filmove History Channel-a
i zastrašujuća djela u masovnim medijima
koja daju iskrivljeno gledište o tome šta je zapravo Nacional Socijalizam.
Pre svega, Nacional Socijalizam je ideologija o životu.
Radi se o kultivaciji života, izgradnji jakih porodica,
izgradnji porodica koje su u stanju da odgajaju dobru decu.
Dece koja su moralna. Dece koja su zdrava.
I dece koja se nalaze na putu vrlina,
kako bi mogla da grade bolju i svetliju budućnost nacije.
Radi se o saradnji.
Konkretno, klasnoj saradnji, polnoj saradnji
i saradnji među svim članovima društva.
Nacional Socijalizam posmatra naciju kao telo
a telo ima sve različite delove.
Jetra nije važnija od mozga
ili srca ili ruke ili noge.
Sve funkcioniše u tandemu jedno sa drugim da bismo mogli da živimo.
Mi, kao Nacional Socijalisti, podržavamo svakog člana naše zajednice
kao dela šire porodice.
Radnička klasa ima odgovornost i dužnost da vredno radi.
Ali oni takođe imaju pravo na ekonomsku pravdu,
da se njihov glas čuje u društvu,
a gazde imaju pravo da mogu da ostvare profit
u okviru svojih korporacija i kompanija,
ali takođe moraju da se uvere da stavljaju najbolje interese
radnika, porodice i nacije pre svega drugog.
Verujemo u preuzimanje od desničara nacionalizam bez kapitalizma,
a od levičara socijalizam ali bez internacionalizma.
Na kraju krajeva, Nacional Socijalizam i njegova ekonomska teorija
se bavi stavljanju nacije na prvo mesto, jer je nacija vaša porodica.
Nacional Socijalizam se takođe odnosi na odbacivanje kapitalizma i komunizma.
Kapitalizam i komunizam su dve ideologije
koji uzimaju ljudsko biće i čine ga zupčanikom unutar veće mašine.
Komunizam vodi rat siromašnih protiv bogatih,
a kapitalizam je rat bogatih protiv siromašnih.
I jedna i druga su jevrejske ideologije,
i ideologije koje truju nacionalnu zajednicu.
One rasturaju radničku klasu, rasturaju porodice,
i one pretvaraju naciju u jednu ogromnu rasprodaju,
gde se može reći da izgleda inteligentno ko god ima
najviše novca ili najviše moći.
Nacional Socijalizam kaže da nacionalna zajednica mora da surađuje.
Da moramo da obezbedimo da svi imaju prava, dužnosti
i odgovornosti jedni prema drugima,
a ovo, zauzvrat, stvara zdravije društvo.
Nacional Socijalizam veruje u negovanje vrlina.
Odbacujemo degeneraciju koju vidimo na savremenom Zapadu,
pornografiju koju vidimo na televizijskim ekranima,
radikalni individualizam u našem društvu,
i, umesto toga, kažemo da želimo da budemo u stanju da se kultivišemo
i aktiviramo u sebi prirodnu lepotu.
Želimo da budemo u stanju da stvorimo lepu umetnost.
Želimo da budemo u mogućnosti da izgradimo prelepe gradove i prelepe zajednice.
Ovde se radi o kultivaciji onoga što je dobro,
i sve u kapitalizmu i komunizmu i u jevrejskoj strukturi moći
se radi o uništavanju onoga što je dobro.
To vidimo na savremenom Zapadu, bilo da je u pitanju uvoz stranih naroda,
stranih ideologije, radikalni feminizam, aborcije
i kultura koja podržava smrt umesto života.
Ovo je ideologija smrti.
Kult smrti koji uništava zapadne narode u zapadnom svetu.
Mi, kao Nacional Socijalisti, podržavamo ideologiju života,
ponovnog rađanja i obnove sebe i naših naroda.
Mi smo ideologija koja veruje u mir u celom svetu.
General Leon Degrelle je rekao da se u Nacional Socijalizmu i rasijalizmu (rasnom realizmu)
radi o uzdizanju sopstvenih ljudi,
i istu stvar želimo za svaku pojedinačnu grupu ljudi.
Želimo da svaka etnička pripadnost i etnička zajednica širom sveta
bude jača, da mogu da zacrtaju sopstvenu sudbinu,
i da mogu da rade zajedno protiv Međunarodnog Jevreja,
da rade protiv međunarodnih kapitalista,
i da rade protiv sistema koji razbija nacije i porodice.
Konačno, Nacional Socijalizam je ideologija koja nije ideologija.
Ona proizilazi iz prirodnog poretka.
To su principi koji su u svima nama.
Mi, kao Nacional Socijalisti, bilo da smo hrišćani, ili pagani,
ili jednostavno agnostici, razumemo da postoji veća moć
i da postoje veći principi koji nas vode u ovom svetu.
Kao šira porodica i nacionalna zajednica,
nismo u ratu jedni sa drugima zbog razlika u veri,
razlika u subkulturi ili razlika u klasi.
Razumemo da će naš rad učiniti naciju jakom ako
radimo zajedno kao tim.
Nacional Socijalizam gradi bolju i svetliju budućnost.
Dakle vi možete čuti mnogo laži u medijima,
ali ono što je istina je... da smo mi jedina ideologija
koja može pobediti Internacionalnog Jevreja i međunarodne kapitaliste.
Ne samo u našoj naciji, nego u svim nacijama.
Da stvorimo Zemlju gde brinemo o životnoj sredini,
brinemo o životinjama, vodimo računa o vodi koju pijemo
i vazduhu koji udišemo, i vodimo računa o našoj krvi i našoj kulturi.
Nacional Socijalizam te čini upravnikom.
Imate odgovornosti i dužnosti.
To nije ideologija za slabe,
to je ideologija za one koji vole svoju veru,
njihove porodice, i njihov narod.
Pojam demokratija znači nešto sto
nije značio pre 100 ili čak 50 godina.
U stvari, Nacional Socijalisti teže da ožive
i vrate termin demokratije na njegovo prvobitno i pravo značenje.
Nacional Socijalistički termin 'demokratije' se osnivao
na principu zajednice naroda.
Nacional Socijalistički izborni sistem
nije bio zasnovan na parlamentarnom sistemu,
ali je ipak bio demokratski.
Nacionalni sistem vlasti je uglavnom bio zasnovan na referendumima
u kojima su zaista važni problemi dana
bili raspravljani i razglasani od strane nemačkog naroda.
Stoga je Nacional Socijalistički oblik demokratije bio čistiji
i reprezentativniji od današnjeg.
Hitler je bio svestan da je feminizam pametan jevrejsko-kulturološki marksistički trik.
Trik za kvarenje naroda
i uništenje temeljnih blokova zapadne civilizacije,
odnosno heteroseksualnosti i porodične zajednice. Hitler je rekao:
„Izraz „emancipacija žena“ je samo izum jevrejskog intelekta
a njegov sadržaj je zapečaćen istim duhom. U zaista dobrim periodima
nemačkog života, nemačka žena nikada nije imala potrebu da se emancipuje“.
On je nastavio: „Takozvano davanje jednakih prava ženama,
koje marksizam zahteva, u stvarnosti ne daje jednaka prava,
već predstavlja kršenje prava, jer privlači žene u područja
u kojima će prirodno biti inferiornije. Žena ima svoje bojno polje.
Za svako dete koje ona donese na svet,
ona vodi svoju bitku za naciju“.
Svako dete u Hitlerovoj Nemačkoj
se smatralo svetim blagoslovom 'odozgo',
i razlogom za slavlje.
Majčinstvo je ponovo bilo negovano i smatrano plemenitim činom.
'Časni krst nemačke majke' (Ehrenkreuz der Deutschen Mutter)
je dodeljivan majkama sa mnogo dece.
I morate to da razumete od mene:
Ako ovih dana imam advokaticu ispred sebe,
i nije važno koliko je postigla,
a pored nje je majka sa 5, 6, 7 dece,
i odličnog su zdravlja i od nje su dobro obrazovani,
onda želim da kažem:
Sa večne tačke gledišta večne vrednosti našeg naroda
žena – koja je u stanju da ima decu; da ima decu i da ih odgaja
i time našem narodu daje mogućnost da u budućnosti živi -
je postigla više.
Ona je uradila više.
Ona nam pomaže da izbegnemo smrt našeg naroda.
1933. godine, Hitler je doneo zakon kojim je omogućio bračnim parovima
da dobijaju beskamatne zajmove, minimalno 1000 rajhsmaraka,
u iznosu devetomesečne isplate, za započinjanje domova i osnivanje porodice.
Za svaki porođaj, paru je dozvoljeno da zadrži 250 maraka
koje nije morao da otplaćuje. Novouzeti parovi sa decom
su primili ove velikodušne zajmove, otplative za 10 godina,
kako bi mogli kupiti kuću ili stan.
Rođenje prvog deteta bi poništilo četvrtinu kredita.
Četvoro dece bi otpisalo ceo dug.
U periodu od 10 godina, porodica sa četvoro dece
bi zaradila više od iznosa kredita.
U očima Nacional Socijalista,
na žene se gledalo kao na čuvare plemena,
čuvare budućih pokolenja.
Svuda u Nemačkoj,
građene su kuće i stanovi za radnike.
Postavljena su sela malih porodičnih kuća.
Mesečne uplate su bile tako niske da je
praktično svako mogao da priušti svoju kuću.
Sve kuće su prirodno izgrađene
po najvišim standardima javnog zdravlja.
Pred kraj 1933-će, Hitler je uspeo da izgradi 200.000 zgrada
u skladu sa njegovim građevinskim programom.
Za četiri godine, skoro 1,5 miliona je izgrađeno za nemački narod.
Mesečna kirija za radnika
iznosila je samo oko 1/8 njegove mesečne zarade.
Ekonomska situacija poljoprivrednika je takođe drastično poboljšana.
Samo 1933. godine, izgrađeno je 17.611 kuća za zemljoradnike.
Za tri godine, izgrađeno je 91.000 takvih kuća.
Nacional Socijalisti su prvi pokrenuli aktivnu kampanju protiv pušenja
i lično finansirali 'Zavod za borbu protiv duvana'.
Nemačka je postala prva u svetu koja je zabranila pušenje u javnom prevozu.
Njegova vlada je 1937. godine donela prvi zakon
kojim je zabranjena prodaja alkohola maloletnicima
i donela stroge kazne za vožnju u pijanom stanju.
Uveo je i prvi test krvi
za vozače automobila osumnjičene za vožnju u pijanom stanju.
Adolf Hitler je bio prva osoba koja je stvorila zakon
protiv maltretiranja životinja, smatrajući ga zlim činom.
Donet je zakon o potpunoj zabrani eksperimenata nad životinjama.
Nacional Socijalisti su proglasili kraj nepodnošljive torture
i patnje u eksperimentima nad životinjama.
Göring je u radio emisiji objavio:
„Apsolutna i trajna zabrana vivisekcije nije samo neophodan zakon
da se zaštite životinje i pokaže saosećanje sa njihovim bolom,
već je i zakon za samo čovečanstvo“.
Nehumano ritualno klanje životinja kao 'košer' i 'halal' je potpuno zabranjeno.
Donet je 'Zakon Rajha o Zaštiti Životinja'.
Nemačka je čak bila domaćin međunarodne konferencije
o zaštiti životinja u Berlinu.
Uvedena je edukacija o zakonima o zaštiti životinja u osnovnim,
srednjim i fakultetskim nivoima.
Zaštita životinja je prihvaćena kao predmet koji se uči
u državnim školama i univerzitetima u Nemačkoj.
Uz sva ova fantastična dostignuća,
samopouzdanje, nacionalni ponos i sreća Nemaca su naglo porasli.
Nemačka je sada bila slobodna i nezavisna
a da više nije morala da bude u dugu bankarima.
Hitler je postao živa legenda za svoj narod
dok je njegova politika Nemačku ponovo vratila na noge,
i čak je proglašen za 'Čoveka Godine' 1938. godine.
Bivši premijer David Lloyd George je rekao:
„Nije 'Nemačka decenije' ta koja je usledila nakon slomljenog i potištenog rata
i pognula se sa osećajem strepnje i nemoći.
Sada je puna nade i samopouzdanja.
Jedan čovek je postigao ovo čudo.
Stari mu veruju.
Mladi ga obožavaju.
To nije divljenje shodno popularnom vođi,
to je obožavanje narodnog heroja
koji je spasio njegovu zemlju od krajnjeg despotizma i degradacije.
Nikada nisam sreo srećnije ljude."
Dakle, ono što znamo o Adolfu Hitleru je kao i ono što znamo o istoriji.
Pobednici, naravno, pišu istoriju, zar ne?
Oni pišu istoriju i pričaju nam naraciju
a mi treba da progutamo to sranje kao da je istina.
Najveći zločin Adolfa Hitlera je bio to što se pojavio, izvukao je Nemačku iz
bankarskog duga koji je davio nemački narod.
Nemački narod koji se utapao u septičkoj jami moralnog propadanja,
koji se davio u dugovima.
I imao je hrabrosti da kaže bankarima da odjebu
i počeo da štampa sopstveni novac, a Nemačka se izmenila iz siromašne,
posle-ratne zemlje koja se davila...
Gladni Nemci, bez posla, bez ičega!
I izvukao ih je iz tog duga,
i bukvalno preobratio tu naciju u moćnu centralu
u roku od nekoliko godina, samo korišćenjem sopstvenog novca.
To je pravi zločin koji je Adolf Hitler počinio.
Sada bih mogao da sedim ovde i da pričam sa zaista uzbudljivim rečenicama
manje više o svemu o čemu smo bili učeni
o Drugom svetskom ratu i Holokaustu, ali neka bude dovljno reći sledeće:
da se uklapa u gotovo sve što nam je rečeno
o istoriji uopšte...čisto sranje!
Sranje!
I John F. Kennedy je imao hrabrosti i muda i poštenja
da zaobiđe banku 'Federalnih rezervi', da zaobiđe ovaj finansijski sistem,
i umro je za šest meseci, i u tome nema slučajnosti.
Definitivno ne!
Treba da uradimo samo jednu stvar da sve preokrenemo.
Jednu stvar..
Hajde da se suočimo sa tim finansijskim sistemom.
Hajde da štampamo sopstveni novac.
Vidite lica tih Nemaca koji iz gomile izlaze u susret Adolfu Hitleru.
Iskreni osmesi na njihovim licima.
To je nešto što ne možete odglumiti, ne možete sakriti.
Tu je da svi vide, jer se to ne može poreći.
Postoji neverovatna ljubav za ovog lika.
Ko ne bi voleo lika koji te je izvadio iz siromaštva
i stavio te na mesto gde je tvoja porodica sigurna.
Dakle, imaš hleba na stolu
a plata ti je solidna i sve je u redu.
Ti bi obožavao ovoga čoveka.
Ne, ovo nisu postupci zlog čoveka.
Ovo je...ovo je čovek koji voli svoju državu i voli ljude u svojoj državi.
Međutim, preporod Nemačke i njenog naroda je bio trn u oku
za međunarodne bankare, jer više nisu mogli
kontrolisati Nemačku niti njen narod.
Komunisti su zvanično izgubili kontrolu nad Nemačkom.
Ubrzo će u medijima rezultirati ekstremna agitacija protiv Hitlera i Nemačke.
Protiv njega su sada na Zapadu pokrenute propagandne kampanje
od strane štampe u jevrejskom vlasništvu. Propaganda bi se ubrzo razvila
u jednu od najkrvavijih bitaka cele ljudske istorije.
1936. godine, Vinston Čerčil je počeo da postaje ljubomoran...
„Nemačka postaje previše jaka. Moramo je slomiti...
Morate shvatiti da ovaj rat nije protiv Hitlera ili nacional socijalizma,
već protiv snage nemačkog naroda, koja se mora razbiti
jednom zauvek, bez obzira da li
je u rukama Hitlera, ili jezuitskog sveštenika“.
- Vinston Čerčil