JUDA VYHLASUJE NĚMECKU VÁLKU
V roce 1932 Bernard Lecache, prezident Světové židovské ligy, řekl:
„Německo je náš veřejný nepřítel číslo jedna.
Naším cílem je vyhlásit jí bez milosti válku."
V březnu 1933, než Němci přijali jakékoli protižidovské zákony
a než došlo k nepřátelství proti Židům,
celosvětově židovští vůdci oficiálně vydané
vyhlášení války Německu.
Začal celosvětový židovský bojkot německého zboží.
Na radnici v New Yorku protestovalo 20 000 Židů.
Shromáždění a bojkoty byly namířeny proti německému zboží.
Samuel Untermeyer jménem mezinárodního židovstva,
vyhlásil válku Německu ekonomickým bojkotem.
Na titulní straně londýnského Daily Expressu z 24. března byl titulek:
„JUDEA VYHLASUJE válku NĚMECKU“.
Židovští vůdci byli citováni jako volající po a
svatá válka proti německému lidu:
„Židovský velkoobchodník opustí svůj dům, bankéř, svou burzu,
obchodník, jeho obchod a žebrák jeho skromná chýše,
abychom se zapojili do svaté války proti Hitlerovu lidu...“
'Expres' řekl, že Německo je nyní konfrontováno
s mezinárodním bojkotem svého obchodu, financí a průmyslu.
V Londýně, New Yorku, Paříži a Varšavě,
Židovští podnikatelé se sjednotili na hospodářské křížové výpravě.
V srpnu 1933 Samuel Untermeyer hovořil o plánovaném zničení
a vyhlazování Židů probíhá a také o válce
které je třeba vést proti Německu, aby to zastavilo.
V hysterickém rozhlasovém vysílání Untermeyer volal po Židech
zničit Německo v posvátné válce
odsuzující Němce jako kruté, divoké bestie a nevděčníky.
Untermeyer tvrdil, že Němci vyhlazují Židy
tím, že je „zavřou do odporných koncentračních táborů,
hladovět a mučit je, vraždit a bít je bez příčiny
a uchylovat se ke všem ostatním myslitelným formám mučení,
nelidské mimo početí,
dokud se sebevražda nestala jejich jediným způsobem úniku,
a to vše jen proto, že jsou nebo jejich vzdálení předkové byli Židé...“
Psal se rok 1933 a Untermeyer už mluvil o holocaustu.
No, musel mít nějaké nadpřirozené mentální schopnosti.
V rozhlasovém vysílání na WABC New York, 6. srpna 1933, Untermeyer uvedl, že:
„Každý z vás, Židé i pohané,
kdo ještě není zapojen do této svaté války, měl by tak učinit nyní a zde.
Nestačí kupovat žádné zboží vyrobené v Německu.
Musíte odmítnout jednání s jakýmkoli obchodníkem nebo obchodníkem
kteří prodávají jakékoli zboží německé výroby
nebo kdo sponzoruje německé lodě nebo lodní dopravu...
Podkopeme Hitlerův režim a přivedeme německý lid k rozumu
zničením jejich exportního obchodu, na kterém závisí jejich samotná existence.
Bojkot veškerého německého zboží a služeb.
(?) Nyní se musíme chtě nechtě pustit do celosvětového bojkotu
(?), ve kterém požadujeme a nyní dostáváme širokou podporu mužů a žen
všech vyznání a tříd.
Ve všech dobách se již nevedla žádná svatá válka.
Aby udělali svůj díl a sloužili této armádě civilizace,
(?) musíte pouze koupit a použít, ale odmítnout koupit a používat
(?) nějaké zboží vyrobené v Německu nebo ??? na německých lodích nebo lodní dopravě.
Nové Německo, které se osvobodí od židovské nadřazenosti
byl prohlášen za nepřítele židovských zájmů
a proto bylo třeba znovu ekonomicky udusit.
Je také důležité poznamenat, že to bylo dříve
Hitler se rozhodl bojkotovat židovské zboží.
Mnoho Židů v Německu a Palestině se postavilo proti mezinárodnímu bojkotu
řekl, že bude podporovat protižidovské násilí v Německu.
Tito Židé podporovali nacionálně socialistický režim,
ale židovské rasisty to vůbec nezajímalo.
Navzdory snaze německé vlády zmírnit napětí
a zabránit eskalaci nadávek
a hrozby mezinárodního židovského vedení, pokračovalo.
Intenzita židovského tažení proti Německu byla taková
že Hitler prohlásil, že pokud se kampaň nezastaví,
v Německu by jednoho dne došlo k bojkotu židovských obchodů.
Navzdory tomu nenávistná kampaň pokračovala v prosazování Německa
přijmout obranná opatření, která vytvořila situaci
kde byli Židé stále více ostrakizováni.
V podobném duchu napsaly židovské noviny Natasha Retsch:
„Válku proti Německu povedou všechny židovské komunity,
konference, kongresy... každým jednotlivým Židem.
Tím válka proti Německu ideologicky oživí
a prosazovat naše zájmy, které vyžadují, aby bylo Německo zcela zničeno.
Nebezpečí pro nás Židy spočívá v celém německém lidu,
v Německu jako celku i jednotlivě.
Musí být po celou dobu neškodné.
V této válce se my Židé musíme zúčastnit,
a to se vší silou a silou, kterou máme k dispozici. "
Celosvětové židovské vedení s železným sevřením světových médií a tisku
nyní zahájila masivní zahájení propagandy proti Německu,
která brzy přeroste ve druhou světovou válku.
Německá vláda na to přímo reagovala
nakonec zahájil jednodenní bojkot židovských obchodů,
poté, co Židé vyhlásili válku Německu.
Dr. Joseph Goebbels oznámil, že jednodenní bojkot bude zrušen
kdyby byly pozastaveny protiněmecké protesty.
Pokud protesty neskončí, varoval Goebbels
že bude obnoven protižidovský bojkot.
To by však nepomohlo.
Celosvětový židovský bojkot pokračoval měsíce.
Vladimír Jabotinský, což byl židovský komunista
a zakladatel teroristické organizace Irgun,
napsal v lednovém čísle 1934 Natasha Retsch:
„Boj proti Německu trvá měsíce
každou židovskou komunitou, konferencí, kongresem, obchodní organizací,
od každého Žida na světě. Je důvod věřit
že naše účast v boji bude mít všeobecnou hodnotu.
Propustíme duchovní a materiální válku
celého světa proti Německu.
Ambicí Německa je stát se opět velkým národem,
znovu dobýt ztracená území a kolonie.
Na druhou stranu náš židovský zájem
požadovat úplné zničení Německa.
Německý národ je pro nás kolektivně i individuálně nebezpečný.
David A. Brown, národní předseda United Jewish Campaign, 1934, řekl:
"My Židé vyvedeme válku proti Německu."
Chaim Weizmann, prezident obou Mezinárodní židovské agentury
a Světové sionistické organizace
a později první izraelský prezident, prohlásil v roce 1936:
„Bez nadsázky lze říci, že 6 milionů Židů
jsou v této části světa odsouzeni k vězení,
kde jsou nežádoucí a pro koho se země dělí na ty
kde jsou nežádoucí a kde nejsou vpuštěni.
Emil Ludwig Cohn v roce 1938 řekl:
„Hitler válku nechce, ale bude k ní donucen a vlastně brzy.
Anglie má poslední slovo, jako v roce 1914...“
Henry Morgenthau, ministr financí USA, Hearst Press, září 1933, řekl:
"Válka v Evropě v roce 1934 byla nevyhnutelná."
V roce 1938 se opakovalo židovské vyhlášení války Německu.
Židy vlastněný tisk k tomu vyzval americký lid
bojkotovat veškeré německé zboží a německé podniky.
Na Světové sionistické konferenci v roce 1936 Chaim Weizmann řekl:
„Snad jen 2 miliony přežijí nadcházející holocaust,
ale budou připraveni na život v Palestině.“
Všimněte si, že to bylo v roce 1936.
Dopis zveřejněný Miami News dne 12. července 1938,
s názvem „Zabít Němce“ uvedl, že:
„Nic než téměř úplné vyhlazení divokých bělochů
zajistí mír na zemi a dobrou vůli lidem."
židovský profesor Alexander Kulisher,
známý právník a sionista řekl v říjnu 1937:
„Německo je nepřítel judaismu a musí být pronásledováno se smrtící nenávistí.
Cílem dnešního judaismu je a
nelítostné tažení proti všem německým národům
a úplné zničení národa.
Požadujeme úplnou blokádu obchodu,
zastavil se dovoz surovin,
a odveta vůči každému Němci, ženě a dítěti."
Německá odpověď byla obranným, nikoli útočným opatřením.
Důležité příběhy,
důležitá fakta,
které objasňují věci, které jsme ve škole nedostali.
V osnovách jsme nedostali.
Neučili je ani na střední škole.
Přednášel jsem před profesory historie.
Proč vlastně Hitler nenáviděl Židy?
Co od nich chtěl?
Jak ho obtěžovali?
Ale to vše je napsáno zde v "Mein Kampf".
Tato kniha vyšla teprve nedávno.
Právě bylo schváleno k překladu do hebrejštiny.
Celé ty roky to bylo zakázané...
Ale existuje dřívější překlad, který vytvořil "Yad Vashem"
bylo jim dovoleno...
Hitler tvrdí ve své knize
že Židé jsou komunisté.
Udělali ruskou revoluci.
Zabili tam 30 milionů Rusů.
Všichni inteligentní krutým a děsivým způsobem
a to je jejich plán pro celý svět.
Další zemí v pořadí je Německo.
Založili německé komunistické a socialistické strany a je to pravda.
"Pokud je neporazíme teď, oni nás zlikvidují."
a zabijí dalších 20 milionů, všechny inteligentní lidi."
A tak šli ze země do země.
Takže nakonec zbyli jediní inteligentní
by byli Židé.
A má pravdu.
Ruskou revoluci provedli Židé.
Ruskou armádu vybudoval Trockij.
Vytvořil židovskou divizi komunistické strany.
Na prvním obrázku ruské vlády
ze 13 členů,
6 byli Židé.
Kdo založil KGB?
Židé.
Vše je tedy přehledně napsáno.
Nenáviděl Židy, protože měli „Peos“. (?)
Nenáviděl je za to, že dodržovali Mitzvot,
Protože jsou komunisté.
a píše to jasně:
"Židé zničili náboženství a víru."
„Šíří v Německu herezi v Bohu“.
Píše to tady.
Už chápete, proč se to ve školách neučí?
Protože kdo píše osnovy?
Ti samí leváci.
Zničili všechny hodnoty.
Otrávená literatura a divadlo.
Z 9 velkých německých novin jich 7 vlastnili Židé.
myslel jsem, že jsem ještě nedokončil, co si o tom myslím...
Proč se tyto události - proč tento konflikt, Židé a Němci,
stát se tak ostrým a proč tato nenávist k Židům, proč se to muselo stát?
Pořád mi to není úplně jasné.
Ale snad to jednou zvládnu.
- Nenávist Židů k ​​Němcům? - Ano.
Nikdy jsem nečetl od jiných lidí,
takové nenávistné výrazy o jiném lidu jako od Židů.
- Proč... - Víc než nenávist Němců vůči Židům?
To je mnohem později, nenávist Němců. Židé byli mnohem dříve.
A je to... vše, co musíte udělat, je přečíst si Talmud.
Mám všech 12 svazků v autorizovaném,
nejnovější překlad a vydání, 2002,
protože jsme chtěli ověřit běžně šířená prohlášení z Talmudu.
Jsou přesné? (Zejména ve srovnání s autorizovanou edicí.)
A nemohla jsem přečíst víc než tři stránky, dělalo se mi z toho špatně.
Takhle je to odporné, všechny ty věci o sexualitě a tak dále,
o tom, jak to zvládnete s tříletým dítětem, a...
Víte, je nám to všechno tak cizí.
Nechci na to ani myslet.
Od roku 1923 do roku 1933 němečtí nacionalisté
byli pravidelně terčem židovských komunistů a teroristů.
200 národních socialistů a 216 policejních úředníků
byli zavražděni především židovskými komunisty.
Zraněno bylo 20 000 národních socialistů a 1 976 policistů.
Herbert Norkus, školák a člen Hitlerjugend,
byl brutálně pobodán na šesti místech.
Horst Wessel, mladý německý student, byl zastřelen.
Švýcarský národní socialistický vůdce Wilhelm Gustloff
byl v roce 1936 brutálně zavražděn Židem Davidem Frankfurterem.
Němci byli pobouřeni vraždami.
Teroristické činy proti německému lidu
pokračovala mnoho let bez konce.
27. února 1933, čtyři týdny po Hitlerově jmenování kancléřem,
komunističtí teroristé zapálili Reichstag.
Místní policie chytila ​​holandského komunistu jménem Marinus van der Lubbe,
muž, který zapálil Říšský sněm.
Požár měl být začátkem rudé občanské války
než se Hitler a NSDAP stihli prosadit.
Hindenburg a Hitler jednali rychle, vydali nouzová nařízení
a komunističtí vůdci byli zatčeni
a posláni do toho, čemu se později říkalo koncentrační tábory.
Většina komunistů byli Židé. To je důvod, proč to média zobrazují
jako systematické pronásledování Židů.
Noc dlouhých nožů, známá také jako operace Hummingbird,
došlo v nacionálně socialistickém Německu mezi 30. červnem a 2. červencem 1934.
Nejméně 85 osob bylo popraveno
a více než tisíc zatčených národními socialisty.
Důvodem bylo to, že jako vůdce Ernst Rohm a další
plánovali převrat proti Němcům.
Akce Hitlera měla zabránit
další komunistická revoluce v Německu.
Čistka posílila a konsolidovala
podpora armádních vůdců pro Hitlera.
Dne 9. listopadu 1938
polský Žid jménem Hershel Grynszpan dorazil na německé velvyslanectví
požádat o rozhovor s členem diplomatického personálu.
Když Ernst vom Rath, 29letý německý diplomat, působil v Paříži,
přišel pozdravit návštěvu, Grynszpan zvedl pistoli
a chladnokrevně ho zavraždili.
Tohle byla sláma, která zlomila velbloudovi hřbet.
Němci už měli dost židovských bojkotů, pomluv,
válečné štvaní a vraždy namířené proti nim.
Zpráva o vraždě vyvolala nepokoje, zapalování a vandalismus
zaměřené na židovské a komunistické obchody a podniky.
Nepokoje nebyly posvěceny žádným oficiálním členem NSDAP
a byl to rozzlobený Goebbels, kdo nařídil, aby násilí okamžitě přestalo,
a přestalo to po první noci.
Goebbels v té době vyjednával o převratu
mezinárodní židovské embargo
a obávali se, že násilí vykolejí rozhovory.
Brzy ráno po událostech Křišťálové noci,
Goebbels v rozhlasovém vysílání oznámil, že jakákoli akce proti Židům
byl přísně zakázán a varován před přísnými tresty
za neuposlechnutí tohoto příkazu.
Stěžoval si, že teď bude muset vysvětlit tuto hroznou záležitost
k německému lidu a světu
a že prostě nevěděl, jaké věrohodné vysvětlení podat.
Hitler také zuřil, když o tom poprvé slyšel
a nařídil poslat dálnopisnou zprávu kancelářím Galatea(?), která zněla:
„Na výslovný příkaz nejvyšší autority,
žhářství proti židovským podnikům nebo jinému majetku
nesmí v žádném případě a za žádných okolností nastat."
Několik lidí bylo také zatčeno za násilí proti Židům.
Noc násilí označovaná Židy jako Křišťálová noc,
noc rozbitého skla, je často zmiňována v západních médiích
a v našich učebnicích jako šílené, spontánní, antisemitské nepokoje.
Ale opakovaný teror, psychologická válka, agitace, bojkoty
a vraždy, které ve skutečnosti vyvolaly německou nelibost,
nejsou nikdy zmíněny v našich historických knihách.
Po židovském vyhlášení války Německu v roce 1933
Němečtí představitelé udělali kompromis a uzavřeli dohodu v tajných jednáních
s palestinským centrem Světové sionistické organizace,
což by umožnilo německým Židům a jejich majetku odejít do Palestiny.
Tato dohoda se nazývala Dohoda o převodu nebo Dohoda Haavara.
Tento pakt umožnil tisícům Židů
emigrovat do Palestiny s nedotčeným bohatstvím.
Emigrace byla legálně vedená a regulovaná záležitost
a ne nějaký divoký let.
Byl to pokus o mírové řešení konfliktů mezi nimi
Židé a Němci, aby oba mohli opět žít v míru.
Každý Žid určený do Palestiny
uložil peníze na zvláštní účet v Německu.
Peníze pak byly použity na nákup německého zemědělského nářadí,
stavební materiály, čerpadla a hnojiva atd.
které byly vyváženy do Palestiny a tam prodávány
židovskou společností Haavara Company v Tel Avivu.
Peníze z prodeje pak dostal židovský emigrant
po jeho příjezdu do Palestiny
ve výši odpovídající jeho vkladu v Německu.
Dohoda tak posloužila sionistickému cíli přivést židovský národ
a aktiv do Palestiny a zároveň sloužit německému cíli
snížení židovského vlivu v Německu.
Hitler tak podporoval židovskou emigraci do Palestiny
ve východních zemích od roku 1933 do roku 1941,
když válka zabránila další spolupráci.
V době, kdy druhá světová válka vypukla, izraelská ekonomika
bude mít majetek v hodnotě půl bilionu dolarů
zasílané z Německa prostřednictvím Haavarské dohody.
Mezitím v USA v letech 1929 až 1939,
2 miliony Mexičanů byly také deportovány do Mexika,
jako první autorizoval prezident Herbert Hoover.
Z nich se 1,2 milionu ve skutečnosti narodilo jako Američané.
Hitlerovo konečné řešení židovského problému
vytvářel vlast pro Židy na krásném ostrově Madagaskar,
u pobřeží jižní Afriky a přesídlovat 1 milion Židů ročně
pod německou ochranou a dohledem.
Myšlenka židovské vlasti na Madagaskaru
byly ve skutečnosti rozšiřovány po Evropě od 80. let 19. století.
Národní socialisté vypracovali podrobný plán
k evakuaci Židů na Madagaskar
a pro jejich usazení tam.
Tento plán předložil generálmajor SS Heydrich
v srpnu 1940 přímo říšskému ministru zahraničí.
Plán Madagaskaru byl bohužel sešrotován
když Britové napadli ostrov v roce 1942,
převzetí kontroly z Vichy Francie po bitvě o Madagaskar.
Židovský Madagaskar by byl oboustranně výhodným řešením pro Židy i Evropany
a ušetřil by chudé Palestince a další arabské národy
všechny ty hrůzy a války, které by snesly
po založení Izraele v roce 1948.
Po staletí měli Evropané a Židé problémy se společným životem.
Již dříve byli Židé vyhnáni z více než 100 národů.
Toto vyloučení nebylo nic nového.
Každý jednotlivý národ, kde Židé dostali plná práva a výsady,
vykořisťovali a morálně zkorumpovali hostitelský národ,
poskvrnili pohany a pak proti sobě vyvolali pozdvižení.
Židovští nadřazení mají samozřejmě
vždy dokázal svalit vinu na „antisemitismus“.
Národní socialisté chtěli, aby Židé opustili Německo
a sionisté chtěli, aby Židé přišli do Palestiny
pomoci vytvořit sionistický stát.
Národní socialisté uspořádali konferenci ve Wannsee,
na jednom z předměstí Berlína, 20. ledna 1942,
kde bylo rozhodnuto o konečném řešení židovského problému.
Originál dokumentu ze schůzky je skutečně dostupný na internetu
a nikde se nepíše nic o zabíjení Židů.
Na setkání se nemluvilo ani o plynových komorách, střelbách,
ani žádnou jinou metodu vyhlazování.
Konečný plán řešení nikdy neexistoval. HLAS DAVIDA COLE
To je jedna z nepravd, která se kolem nás vznáší. Židovský revizionista holocaustu
Jen proto, že nacisté používali termín konečné řešení,
jak v letech před válkou, tak na začátku války,
to neznamená, že někdy skutečně vypracovali plán.
I zápisy z jednání, zápisy, které byly pořízeny
konference ve Wannsee, zcela jasně uvádí
že Židé budou v jednu chvíli propuštěni,
takže o nějakém konečném plánu řešení nebyla řeč.
Prostě se o tom mluvilo
"No, teď, když je východní fronta jaksi zablokovaná,
musíme vymyslet, co s těmi mnoha
miliony Židů, které máme nyní ve vazbě."
To byl problém, se kterým nacisté cítili potřebu se vypořádat,
ale ne vytvořením jednoho obřího přesahujícího plánu.
Účelem konference ve Wannsee bylo diskutovat a plánovat
jak by byli evropští Židé deportováni na východ.
Někteří Židé by zůstali v Německu
pro práci se stavbou silnic a další.
Rozhodli také, že Židé, kteří se zúčastnili první světové války,
z nichž všichni byli starší 65 let a všichni, kteří pracovali v průmyslu,
zůstane v Německu.
To potvrdil i Yehuda Bauer,
profesor studií holocaustu na Avraham Harmon Institute of
Současné židovstvo na Hebrejské univerzitě v Jeruzalémě.
V Polsku vznikly také tranzitní tábory
usnadnit imigraci Židů.
Termín „Endlosung der Judenfrage“, Konečné řešení židovské otázky
byla fráze používaná národními socialisty
ohledně "Auswanderung", emigrace,
a "Evakuierung", evakuace Židů v okupované Evropě,
na východ, Palestinu a Madagaskar.
První, kdo tento termín použil, však byli ve skutečnosti sionisté.
Konečným řešením židovské otázky je ve skutečnosti
přímý citát ze Sionistického manifestu z roku 1897.
Neslavnou frázi používali přední sionisté
dávno předtím, než NSDAP vůbec existovala.
V roce 1897 Národní židovský spolek - Kolín nad Rýnem
zveřejnila svůj program (nazývaný „teze“):
„Zkušenosti ukazují, že občanská emancipace selhala
zajištění sociální a kulturní budoucnosti židovského národa.
Konečné řešení židovské otázky tedy spočívá
při zřízení židovského státu“.
V roce 1897 založili Rothschildové Sionistický kongres
a uspořádal své první setkání v Mnichově.
To bylo přeskupeno v Basileji ve Švýcarsku.
Toto shromáždění vedl „otec sionismu“ Theodor Herzl.
A v roce 1899 navrhl „konečné řešení židovské otázky“
a navrhl likvidaci židovského bohatství:
"Je nezbytné, aby se utrpení Židů zhoršilo...
to nám pomůže při realizaci našich plánů.
Mám skvělý nápad...
Přiměju antisemity k likvidaci židovského bohatství...
Antisemité nám tím pomohou v tom, že posílí
pronásledování a útlaku Židů.
Antisemité budou našimi nejlepšími přáteli."
Herzl také použil termín „konečné řešení židovské otázky“
v dopise z roku 1899 ruskému carovi.
„...dlužím svému svolení předložit sionistický plán
pro konečné řešení židovské otázky."
Sionista Nahum Sokolov ve své knize Historie sionismu z roku 1919 napsal, že:
„Pokrok moderní civilizace začal být považován za jakýsi druh
novodobého Mesiáše za konečné řešení židovského problému“.
Richard James Horatio Gottheil byl synem rabína
a prezident Americké federace sionistů. Řekl:
"Asimilace Židů nesmí být konečným řešením židovské otázky."
Židovská ročenka 5676 uvádí, že britští židé
přijal politiku pro „konečné řešení židovské otázky“.
Dokonce v roce 1940 vyšel v židovském časopise článek citující Trockého,
zmínil „Konečné řešení židovské otázky“.
Izraelský právník, diplomat a sionista Aryeh Leon Kubovy řekl:
Neexistují žádné dokumenty podepsané Hitlerem, Himmlerem nebo Heydrichem
když mluvíme o vyhlazování Židů...
Slovo „vyhlazení“ se v dopise od Göringa Heydrichovi nevyskytuje
o konečném řešení židovské otázky“.
HITLERŮV BOJ O MÍR
Hitlerovým hlavním cílem bylo napravit problémy Versailleské smlouvy
a vzít zpět ukradené německé území
sjednotit všechny Němce do Třetí říše.
Již v roce 1923 Hitler ve svém projevu řekl:
"Dokud tato smlouva platí,
nemůže dojít ke vzkříšení německého lidu.
Žádná sociální reforma jakéhokoli druhu není možná.
Smlouva byla uzavřena s cílem přivést na smrt 20 milionů Němců
a zničit německý národ.
Co politicky korektní historici nezmiňují
nebo záměrně zakrývat je fakt, že Hitler jich skutečně několik vyrobil
zdokumentované pokusy ve snaze vyhnout se druhé světové válce.
Každá z těchto mírových nabídek však byla odmítnuta
těmi, kteří by získali z války s Německem.
Dne 17. května 1933
Hitler pronesl projev, v němž prohlásil, že Německo je ochotno odzbrojit
pokud by to sousední země oplatily.
Návrh byl zamítnut.
Místo toho ostatní země pokračovaly v doplňování svých arzenálů zbraněmi,
hromadí své zásoby výbušnin a zvyšují počty svých vojáků.
Společnost národů, globalistický nástroj vítězných mocností,
donutil Německo ke zkušební době
než by bylo možné diskutovat o odzbrojení ostatních zemí.
Tak 14. října 1933
Hitler se odtrhl od globalistické Společnosti národů
s nimiž nebylo možné se domluvit.
18. prosince 1933 Hitler předložil šestibodový návrh
pro zlepšení mezinárodních vztahů.
Dne 26. ledna 1934
Hitler uzavřel s Polskem pakt o neútočení.
Nebezpečí Říše bylo nyní tak velké
že Hitler 16. března 1935 znovu zavedl brannou povinnost.
1. března 1935 Hitler ujišťoval Francii při každé možné příležitosti
o jeho touze žít s ní v míru.
21. května 1935 Hitler podnikl další pokus
aby se zabránilo rostoucí možnosti války.
Dne 18. června 1935
Hitler vyjednal námořní dohodu s Velkou Británií.
Dne 31. března 1936
Hitler formuloval komplexní plán pro mír.
Tento mírový plán mohl být skutečným zlomem
pro prosperitu všech národů v Evropě.
„Apeluji na rozum v mezinárodních záležitostech.
Chci ukázat, že myšlenka věčného nepřátelství je mylná.
Nejsme dědiční nepřátelé." -Adolf Hitler 1936
Vnutíme tuto válku Hitlerovi, ať to bude chtít nebo ne."
- Winston Churchill ve vysílání z roku 1936
SPOJENÍ
Anšlus byl dobrovolné sjednocení Rakouska do Německé říše.
Versailleská smlouva rozbila Rakousko-Uhersko
a popřel novému Rakousku, aby se sjednotilo s Německem,
ale poté, co viděl velký úspěch hitlerovského Německa,
touhu Rakušanů po sjednocení nic nezastavilo
se svými radostnými bratry a sestrami,
drtivých 99 % rakouských občanů
hlasovali pro znovusjednocení se svými německými bratry.
Bez výstřelu, ráno 12. března 1938,
Německé síly překročily hranici poblíž Hitlerova rodiště Braunau,
a veselí Rakušané je vítali jako zachránce a osvoboditele.
Jako bratrské gesto vůči Rakušanům
a znamení pro zbytek světa mírového shledání,
Hitler pozval rakouské jednotky k pochodu do Německa.
Není divu, že západní globalistická média
vylíčil radostné sjednocení jako
„Německo napadlo a dobylo Rakousko“.
Rakousko bylo stále v depresi, když Hitler obě země sjednotil.
S pomocí Německa se tento problém podařilo zvrátit.
Pořádek byl obnoven a do dvou let byla plná zaměstnanost.
12. března 1938
MNICHOVSKOU DOHODOU
Německý národ Československa
sdíleli stejnou touhu sjednotit se s Německem.
Když Versailleská smlouva roztrhala Rakousko-Uhersko na kusy,
spojovala Čechy, Slováky, Němce a Maďary
do umělého státu zvaného Československo.
Praha a Čechy byly po staletí součástí Německa.
Pražský režim představoval pro Německo vážnou hrozbu.
komunistický prezident Československa Beneš,
jeho kremelští páni mu nařídili otevřít hranice
komunistickým armádám okamžitě
zahájit válku proti Německu.
Praha měla být sovětským odrazovým můstkem do Německa.
Německá oblast Sudety na jihu Německa,
měla 3,5 milionu občanů. Stejně jako Rakušané,
Sudeťáci se chtěli sjednotit s Německem,
ale československý komunistický prezident Edward Beneš,
nedovolil by to.
Sudeťáci už byli vážně týráni
komunistickým státem Československo.
Aby to skončilo, 15. března 1939
Německá vojska vstoupila do Československa.
Později téhož dne byl Hitler se svými vojáky v Praze.
Aby se věc vyřešila pokojně,
Hitler svolal mimořádnou konferenci do Mnichova
s Itálií, Francií a Anglií.
Všichni se shodli na tom, že německé Sudety budou sjednoceny s Německem
a že Slováci budou mít svůj vlastní stát s názvem Slovenská republika.
Sudetští Němci byli vráceni německé nadvládě,
jak si přáli. Skutečně win-win situace.
Stejně jako při příjezdu do Rakouska,
Hitlerovi se také dostalo hrdinského uvítání při návštěvě Sudet.
Chamberlain se vrátil z Mnichova s ​​blaženou odpovědí,
mával papírem, který on a Hitler podepsali, a prohlásil:
„Podruhé v naší historii,
britský premiér se vrátil z Německa
přináší mír se ctí. Věřím, že je to mír pro naši dobu."
prosince 1938 dal Hitler pokyn německému ministru zahraničí
uzavřít dohodu s Francií.
POLSKÝ KORIDOR
Po první světové válce spojenci rozřezali německé území
a vzhledem k tomu, že část německého západního Pruska
k nově obnovenému národu Polska.
Východní Prusko bylo zcela odříznuto a izolováno od Německa.
Versailleská smlouva oddělila německé město Gdaňsk od Německa
a dal ji Polsku proti vůli jeho občanů.
politolog Stefan Wolff,
profesor na univerzitě v Birminghamu říká, že:
„Postupy polských státních úředníků po zřízení koridoru
následoval kurz asimilace a útlaku."
V důsledku toho velké množství etnických Němců
opustil Polsko po první světové válce.
Současní němečtí statistici říkají, že do roku 1921 odešlo 592 000 Němců
a další polští učenci říkají, že odešel až milion Němců.
To svobodné město Gdaňsk bylo z více než 90 procent německé
a patřil od roku 1871 Německu.
Město s převážně německy mluvícím obyvatelstvem,
spolu s okolní německou oblastí východního Pruska,
Danzig byl izolován od německé pevniny Versailleskou smlouvou,
(?), které dříve německé území nyní patří Polsku,
protínající přímo oblast Pruského Pomořanska v Německu.
Na rozdíl od všeobecného přesvědčení, Hitler nechoval zášť vůči Polákům.
Polské vítězství na něj ve skutečnosti udělalo hluboký dojem
v polsko-sovětské válce v letech 1919 až 1921.
Hitler chtěl takové spojenectví s Polskem, jaké měl s Itálií
a kdyby mohl, spojil by se s polským lidem
bránit Evropu před komunismem.
Maršál Joseph Pilsudski byl vůdcem Polska
až do své smrti v roce 1935. Hitler ho zbožňoval.
V roce 1934 byla podepsána mírová smlouva mezi Adolfem Hitlerem a Pilsudskim,
zajištění míru mezi oběma národy.
„Dávalo smysl, aby se Polsko zúčastnilo
v obranné zdi proti bolševismu,“ řekl Hitler.
Každá polská divize by znamenala posílení vojenské síly
proti nejen možnému, ale nyní již výrazně zřejmému,
nápor bolševismu proti Evropě.
Veškerá protipolská propaganda byla nyní Hitlerem zakázána.
V řeči Reichstagu z 21. května 1935 Hitler řekl:
„Uznáváme s porozuměním a srdečným přátelstvím
skutečných nacionalistů, polský stát jako domov
velkého národně uvědomělého lidu“.
Podle tohoto paktu o neútočení
obě země se zavázaly vyřešit své problémy prostřednictvím jednání,
nikoli ozbrojený konflikt.
Bohužel Pilsudski zemřel 12. května 1935.
a mírová jednání ztroskotala.
V Německu byly nyní vlajky staženy na půl žerdi.
Hitler byl Pilsudského smrtí skutečně zarmoucen
a dokonce napsal dopis své ženě.
Náhlá smrt polského vůdce byla pro Německo velmi špatnou zprávou.
Populárního maršála vystřídal maršál Edward Rydz-Smigly.
Pilsudského smrt a Smiglyho vzestup
pro Německo to byl velký neúspěch.
Smigly neměl zájem o mír s Německem
a místo toho podepsal polsko-britský pakt o společné obraně,
který přislíbil britskou vojenskou pomoc v situaci
kdyby Polsko bylo napadeno jinou evropskou zemí.
Americký židovský ministr financí Henry Morgenthau Jr.
telefonoval židovskému francouzskému politikovi Leonu Blumovi,
a navrhla zmrazení německých bankovních účtů ve Francii
v naději, že dotlačí Francii do války s Německem.
října 1938 polský diktátor Smigly požadoval část Slezska
a některé další menší české oblasti.
Polská armáda anektovala oblasti s populací 227 399 lidí
a polské tanky se valily na anektované české území.
Češi byli příliš bezmocní, aby zastavili nucené anexe.
16. března 1939 údajně neutrální Roosevelt
poslal Británii ultimátum, ve kterém to požadoval
britská vláda by se důrazně postavila proti Německu.
Nyní začaly kolovat mapy ukazující novou západní polskou hranici
sahající až na západ od Berlína.
Německé noviny a politici jako Adolf Hitler
nyní obvinil polské úřady z organizování a tolerování
násilné etnické čistky etnických Němců žijících v Polsku.
Dne 25. dubna 1939
židovský diplomat, novinář a romanopisec William Bullitt,
zavolal sloupkař amerických novin Karl Henry von Wiegand,
hlavní evropský zpravodaj mezinárodní zpravodajské služby
na americkou ambasádu v Paříži a řekl mu:
„O válce v Evropě bylo rozhodnuto.
Polsko má ujištění o podpoře Británie a Francie,
a nepodvolí se žádným požadavkům Německa.
Amerika bude ve válce brzy poté, co do ní vstoupí Británie a Francie."
V tajném rozhovoru v Hyde Parku 28. května 1939
Roosevelt ujistil komunistického bývalého prezidenta Československa,
Dr. Edwarda Banese, že Amerika aktivně zasáhne
na straně Británie a Francie v očekávané evropské válce.
Hrabě Jerzy Potocki byl polským velvyslancem v USA.
Vysvětlil v roce 1934, že:
„Především je zde propaganda zcela v židovských rukou.
Když vezmeme v úvahu veřejnou neznalost, jejich propaganda je tak účinná
že lidé nemají skutečné znalosti o skutečném stavu věcí v Evropě.
Prezident Roosevelt dostal moc
vytvořit obrovské rezervy ve výzbroji pro budoucí válku,
ke kterému Židé záměrně směřují.“
Ve zprávě z Washingtonu zpět ministru zahraničí ve Varšavě,
ze dne 9. února 1939 napsal:
„Tlak Židů na prezidenta Roosevelta a na ministerstvo zahraničí
je stále silnější...
Židé jsou právě teď vůdci ve vytváření válečné psychózy
která by uvrhla celý svět do války a způsobila všeobecnou katastrofu.
Tato nálada je stále zjevnější.
Ve své definici demokratických států
Židé také vytvořili skutečný chaos:
mísili dohromady ideu demokracie a komunismu
a především vztyčili prapor planoucí nenávisti proti nacismu.
Tato nenávist se stala šílenstvím.
Šíří se všude a všemi prostředky:
v divadlech, v kině a v tisku.
Němci jsou zobrazováni jako národ žijící pod arogancí Hitlera,
která chce dobýt celý svět
a utopit celé lidstvo v oceánu krve.
V rozhovorech se zástupci židovského tisku,
Opakovaně jsem narážel na neúprosné
a přesvědčený názor, že válka je nevyhnutelná.
Toto mezinárodní židovstvo využívá všech prostředků propagandy
postavit se jakékoli tendenci k jakémukoli druhu
konsolidace a porozumění mezi národy.
Tímto způsobem přesvědčení neustále, ale jistě roste
ve veřejném mínění zde, že Němci a jejich satelity,
ve formě fašismu, jsou nepřátelé, kteří musí být
pokořen ‚demokratickým světem‘“.
V deníku ze 6. července 1939 řekl:
„Na Západě byly všechny druhy prvků, které otevřeně prosazovaly válku:
Židé, superkapitalisté, obchodníci se zbraněmi.
Dnes jsou všichni připraveni na skvělý obchod,
protože našli místo, které lze zapálit: Danzig;
a národ, který je připraven k boji: Polsko.
Chtějí podnikat na našich zádech.
Je jim lhostejné zničení naší země.
Ve skutečnosti, protože vše bude muset být později znovu postaveno,
mohou z toho také profitovat."
Stejně jako dříve byli Němci v Polsku pronásledovanou menšinou,
zbaven všech práv, stejně jako u Němců uvízlých v Československu.
V letech 1919 až 1939 bylo Německo opakovaně napadáno
polskými partyzány pracujícími pro židovské nebo komunistické zájmy.
V uprchlických táborech bylo již 80 000 etnických Němců
v Gdaňsku i v Německé říši.
Irský přeběhlík do Německa William Joyce vysvětlil:
„Němci a Němci byli loveni jako divoká zvěř
ulicemi Brombergu. Když je chytili,
byli zmrzačeni a roztrháni na kusy polským davem...
Každý den řeznictví přibývalo.
Tisíce Němců uprchly ze svých domovů v Polsku
s ničím víc než s oblečením, které měli na sobě.
V noci z 25. srpna na 31. srpna včetně
došlo, kromě nesčetných útoků na civilisty německé krve,
44 dokonale ověřených aktů ozbrojeného násilí
proti německým úředním osobám a majetku“.
V oblasti Bromberg bylo identifikováno 12 857 mrtvých,
zanechalo tam velké množství neidentifikovaných mrtvých
a mnoho dalších mrtvých jinde.
Hogan i Wehrmacht War Crimes Bureau s těmito závěry souhlasí.
Tato historická fakta se také potvrdila
od východoněmeckého historika Theodora Bierschenka v roce 1954,
a sociálně demokratický novinář Otto Heike v roce 1955,
na základě polských dokumentů.
George Ohio řekl: „Během 80. let jsem žil v Německu
kdy mnoho lidí, kteří žili během války, bylo stále naživu.
Vyhledal jsem každého, kdo žil v roce 1939 poblíž Polska
a měl to štěstí, že jsem potkal několik lidí.
Jeden byl celník, který řekl, že na hranicích je tak zle
byli ozbrojeni a také měli ve své kanceláři granáty, připravené k útokům.
Jiný mi řekl, že jeho hospodářská zvířata často kradli polští teroristé.
Jiný vyprávěl, že jeho neteř byla znásilněna Polákem, který překročil hranici.
Toto je jen jeden z mnoha příběhů, které mi vyprávěli němečtí civilisté
kteří byli svědky těchto hraničních vpádů stejně jako se to stalo v letech 1919 až 1928.
Jedna věc, kterou mnoho lidí nevidí, je to
Polsko otevřeně zaútočilo na Německo
hned po 1. světové válce, která vedla k mnoha pohraničním bitvám.
Jakmile Německo začalo tlačit na Polsko, aby vymyslelo řešení koridoru,
útoky začaly znovu.
A jedna věc je mi jasná
Německo si tyto útoky nevymyslelo."
K vyřešení problémů Hitler učinil řadu praktických návrhů,
která zahrnovala demilitarizaci klíčových přístavních oblastí,
veřejné referendum o přijetí Gdyně jako polského přístavního města na pobřeží Baltského moře,
1 km široké železniční a silniční pasáže spojující východní Prusko s Německem
nebo spojit Polsko s Baltským mořem.
Podepsán by byl také pakt proti Kominterně
chránit Polsko před komunistickým rozvratem.
Každý německý návrh byl ignorován.
Všeobecně neoblíbený polský ministr zahraničních věcí J�zef Beck
odmítl každý jeden německý návrh.
Poté se německá propaganda obrátila proti Polsku.
Británie i Francie otevřeně přistoupily k NOVÉ SVATÉ ALIANCI
Stalinův genocidní bolševický režim NOVÁ SVATÁ ALIANCE
s nadějí na obnovení nové verze Aliance trojité dohody
která vytvořila dvě fronty první světové války proti Německu.
Rydz-Smigly, nový diktátor Polska,
byl vybrán globalisty k boji s Německem,
aby Británie a Francie zaútočily na Německo z východu
na obranu Polska a nakonec za Sovětský svaz
aby se pak zapojil do boje proti Německu z východu.
Tato plánovaná strategie agrese vůči Německu
se diskutovalo otevřeně a v mainstreamových médiích.
Například již v roce 1938 v knize s názvem „Nová svatá aliance“
od známého židovského spisovatele Emila Ludwiga, vlastním jménem Emil Cohn.
V knize volal po znovuzrození úplně stejného
dvoufrontové vojenské aliance, která před dvěma desetiletími
bylo spiknutí proti Německu.
Velká Británie, Francie, USA, Rusko,
vysoce vlivná globalistická Rada pro zahraniční vztahy se sídlem v New Yorku,
ve svém časopise Foreign Affairs,
přinesla příznivou recenzi na Ludwigovu knihu, v níž možnost
vytvoření aliance na dvou frontách bylo otevřeně potvrzeno.
Emil Ludwig řekl:
„I kdyby se Hitler na poslední chvíli chtěl vyhnout válce
která by ho zničila, bude navzdory svému přání
být nucen vést válku."
Hitler tuto průhlednou hru prohlédl
a následně oslovil Stalina.
23. srpna 1939 Hitler podepsal německo-sovětský pakt o neútočení.
také známý jako pakt Molotov-Ribbentrop.
To bylo učiněno, aby se zabránilo válečnému štvaní západních spojenců
neutralizací jejich nové trojité dohody se sovětem.
Hitler nechtěl válku na dvou frontách
a dočasné spojenectví se Stalinem bylo uzavřeno z nadějí
že by se Britové neodvážili vyhlásit válku.
I po podpisu paktu
Hitler se stále snažil vyhnout jakékoli válce tím, že oslovil spojence k rozhovorům
do kterých se pokaždé odmítli zapojit.
Hitler dokonce napsal srdečný dopis francouzskému prezidentovi Daladierovi
jen několik dní poté, co byl Ribbentrop a Molotov hotový obchod v Moskvě.
Již v říjnu 1930
vlivné polské noviny Liga velmocí
přinesl následující prohlášení:
„Boj mezi Polskem a Německem je nevyhnutelný.
Musíme se na to systematicky připravovat.
...porážku Německa musí způsobit polská vojska
ve středu území, aby zasáhl Německo do srdce.
Ve válce s Německem nebudou žádní zajatci,
a nebude zde místo ani pro lidské city, ani pro kulturní cítění.
Svět se bude třást před německo-polskou válkou.
Vyvoláme v našich vojácích nadlidskou obětavou náladu
a ducha nemilosrdné pomsty a krutosti."
Varšavské noviny Depesza dne 20. srpna 1939
provedl následující zprávu:
„Jsme připraveni uzavřít smlouvu s ďáblem
pokud nám pomůže bojovat proti Hitlerovi. Poslouchat:
proti Německu nejen proti Hitlerovi.
Německá krev bude v budoucí válce prolévána v takových tocích
jako by to nebylo vidět od počátku světa."
Polský maršál Rydz-Smigly řekl v Daily Mail 6. srpna 1939, že:
„Polsko chce válku s Německem
a Německo se tomu nevyhne, i kdyby chtělo.“
Polský velvyslanec v Paříži řekl 15. srpna 1939:
"Bude to polská armáda, která v první den války napadne Německo."
Lord Beaverbrook byl nejlepší deník (?) ve Velké Británii.
Jeho Daily Express byl ve své době nejčtenějším deníkem na světě.
V soukromém dopise napsaném v březnu 1938 napsal:
„V Anglii je 20 000 německých Židů – v profesích, kteří se zabývají výzkumem.
Všichni pracují proti ubytování s Německem.
Židé zde mají velké postavení v tisku...
Alespoň jsem otřesen. Židé nás mohou zahnat do války."
Hitler nakonec prohlásil britskému velvyslanci Siru Nevillovi Hendersonovi
25. srpna 1939:
"Polské provokace se staly nesnesitelnými."
Polští představitelé byli povzbuzeni k útoku na Německo
podle slibů britského velvyslance Sira Howarda Williama Kennarda
a francouzský velvyslanec Leon Noel.
Slíbili to Británii a Francii
by přišla na okamžitou pomoc Polsku, kdyby Německo zaútočilo.
Hitler zmínil více než 30 porušení hranic jen za srpen
ve svém projevu na Reichstagu dne 1. září 1939.
V posledních týdnech srpna 1939
Němci byli nakonec ve vesnicích terorizováni tímto výrazem
"vyvraždit je".
Rasová propaganda v polském, převážně židovském tisku
hrál hlavní roli v perzekuci etnických Němců.
Útoky dosáhly svého vrcholu 3. září v Brombergu,
v tom, co je známé jako krvavá neděle.
Polská armáda plně podporovala polské civilisty a partyzány,
lovit a vyvraždit zbývající německou menšinu, která zůstala v Polsku.
Ve standardní komunistické praxi bylo německé obyvatelstvo pronásledováno.
Domy byly prohledány a etnické Němce bity a znásilňovány.
Obvykle byli shromážděni, odehnáni a zmasakrováni
na izolovaných místech v počtech od 39, 48, 53 do 104 najednou.
Nejméně 5500 jich bylo poraženo jako prasata.
Děti byly přibity ke stodolám,
ženy byly znásilněny a rozsekány k smrti sekerami,
muži byli biti a rozsekáni k smrti.
Do brombergského protestantského kostela bylo nahnáno 328 Němců
načež byl kostel zapálen. Všech 328 uhořelo.
Masakry ve městě Bromberg by byly skryty z našich historických knih.
Dnes se tyto masakry ukázaly jako jedny z nejzrůdnějších
a brutální zločiny, které kdy byly spáchány na civilním obyvatelstvu.
Leon Degrelle řekl:
"Ze všech zločinů druhé světové války,
člověk nikdy neslyší o masových masakrech
které se odehrály v Polsku těsně před válkou.
Tisíce německých mužů, žen a dětí byly zmasakrovány
tím nejstrašnějším způsobem tiskem rozzuřených (?) davů."
Hitler se rozhodl zastavit vraždění a přispěchal na pomoc.
Německo nakonec odvetilo 1. září 1939,
téhož dne byl Gdaňsk formálně zajat Německem.
Německo napadlo Polsko a získalo zpět území
který jí byl odebrán Versailleskou smlouvou.
Válka s Polskem trvala pouhých 29 dní.
Blitzkrieg zaskočil Polsko.
Násilné činy proti Němcům by pokračovaly
a nakonec zahrnují celkem 58 000 zabitých Němců.
Masové vraždění Němců se zastavilo 18. září
když německé jednotky dorazily do (?)
„Mluvím ve jménu rozumu.
Nevidím žádný důvod, který by si vynutil pokračování této války. " - Adolf Hitler
Den, kdy bankéři dostali válku 3. září 1939
Mluvím k vám z kabinetu na Downing Street 10.
Dnes ráno předal britský velvyslanec v Berlíně německé vládě
poslední poznámku uvádějící, že pokud se o nich nedozvíme do 11 hodin
že byli připraveni okamžitě stáhnout svá vojska z Polska,
mezi námi by nastal válečný stav.
Nyní vám musím říci, že žádný takový závazek nebyl přijat,
a že následně je tato země ve válce s Německem.
Osvobození Němci vítali Hitlera v Gdaňsku jako hrdinu.
Poté, co zablokoval cestu k jakékoli pokojné diskusi
po dobu sedmi let před válkou, Británie a Francie
vyhlásil válku Německu 3. září 1939.
5. září
první bombu svrhlo na německé území královské letectvo.
Sovětský svaz poté napadl Polsko z východu a zmasakroval
desetitisíce nevinných Poláků, ale spojenci neřekli nic.
Spojenci použili Polsko pouze jako figurínu k zahájení války.
Churchill by dal i Polsku
a celou východní Evropu po válce Sovětům.
Francouzi skutečně napadli Německo 7. září.
německá armáda,
nyní posílena jednotkami vracejícími se z polského tažení,
provedla protiofenzívu
která vzala zpět ztracená území útočícím Francouzům.
Při osvobozování toho, co Francouzi napadli,
Němci ztratili 196 vojáků plus 114 pohřešovaných a 356 zraněných.
17. září 1939 již byla německo-polská válka u konce.
Hitlerova mise již byla splněna.
Kdyby Velká Británie a Francie nevyhlásily válku,
válka by byla zastavena právě tam.
Zachránily by se miliony životů.
Británie však měla plány na dlouhou válku
a nechtěli mír.
Klidné období od konce polské války do května 1940
se nazývá falešná válka.
Během tohoto období Německo pokračovalo ve vyjednávání o míru.
Britský vévoda Arthur Wellesley, 5. vévoda z Wellingtonu, řekl:
„Toto vyhlášení války
je to chyba anti-appeaserů a zasraných Židů."
Během svého projevu 6. října 1939
Hitler znovu prosil o mír. Řekl:
„V žádném čase a na žádném místě
jednal jsem někdy v rozporu s britskými zájmy...
I dnes věřím, že skutečný mír může být jen v Evropě
a po celém světě, pokud se Německo a Anglie dohodnou."
Většina Poláků to pochopila
že Němci nebyli jejich skutečnými nepřáteli
a neměl ve hře vůbec žádnou roli.
Pohraniční konflikty vyvolali polští nebo židovští partyzáni,
povzbuzen židovským tiskem a polským diktátorem Smiglym
v úzké spolupráci s Rooseveltem.
Sbírka tajných polských dokumentů, které se dostaly do německých rukou
když byla v září 1939 dobyta Varšava,
jasně stanovil Rooseveltovu klíčovou roli
při vyvolání druhé světové války.
Odhalili také síly za Rooseveltem, které prosazovaly válku.
V září 1939 Adolf Hitler řekl:
„Znovu a znovu jsem nabízel přátelství
a v případě potřeby nejužší spolupráci s Anglií,
ale láska nemůže být nabízena pouze z jedné strany.
Musí se setkat s reciprocitou druhé strany.
Německo nesleduje na Západě žádné zájmy.“
V říjnu 1939 vyhlásil Hitler ve svém projevu nový mírový návrh
zabránit tomu, aby bylo v nesmyslné válce zabito více Evropanů.
Pokud by spojenecké mocnosti chtěly mír,
dávno by vzali ruku, která k nim byla natažena, ale ne.
Osud tohoto plánu byl úplně stejný
jako u všech předchozích Hitlerových výzev – žádná odpověď.
4. listopadu 1939 Roosevelt a jeho židovský poradce Bernard Baruch
místo toho se rozhodl zrušit předchozí akty o neutralitě
abychom mohli prodávat zbraně válčícím národům
a brzy vstoupit do nové války proti Německu.
The Daily Herald řekl v prosinci 1939:
"Přestaňte mluvit o mírových podmínkách! Rozbijte Německo na kusy!"
Hitler prosí, aby spojenci stáhli svá válečná prohlášení:
"Všechny mé mírové předehry byly zamítnuty a byla nám vyhlášena válka...
Německý lid nemá žádnou nenávist, žádné nepřátelské pocity
vůči Angličanům nebo Francouzům."
Do Francie říká:
„Vždy jsem Francii vyjadřoval své přání navždy pohřbít naše dávné nepřátelství
a dát dohromady tyto dva národy, z nichž oba mají tak slavnou minulost."
Britům Hitler říká:
„Neméně úsilí jsem věnoval dosažení anglo-německého přátelství.
Nikdy a nikde jsem nejednal v rozporu s britskými zájmy...
Proč by se měla vést tato válka na Západě?"
ZASTAVENÍ WILFREDA
Spojenci plánovali invazi do Norska a Švédska,
útokem odříznout německé zdroje železné rudy od Švédska
nelegální těžbou norských vod,
a poté obsazení důležitého norského přístavu Narvik.
8. dubna 1940
Británie porušila norskou neutralitu těžbou norských vod.
Byly také vytvořeny plány na vybudování operační základny v Dánsku,
Neutrální soused Německa na jeho severu.
Tyto spojenecké plány se nazývaly: „Operace Wilfred a plán R 4“.
Norský politik se jmenoval Vidkun Quisling
potvrdil existenci těchto spojeneckých spiknutí.
Quisling sloužil v armádě od roku 1911 do poloviny 20.
specializující se na ruské záležitosti.
Byl umístěn v Rusku a viděl hru bolševika na vlastní oči.
V roce 1929 se vrátil do Norska a sloužil jako diplomat
a později ministr obrany pro dvě vlády.
V roce 1930 napsal „Rusko a my“,
kde mluvil o nebezpečí bolševismu.
V roce 1933 založil Národní sbírku,
strana národní jednoty, která má Norsko zachránit před hrozbou komunismu.
K 50. narozeninám Adolfa Hitlera poslal Quisling pohlednici
poděkoval mu za záchranu Evropy před bolševismem a židovskou nadvládou.
Hitler řekl Quislingovi:
„Poté, co jsem Britům předložil jeden návrh za druhým
o reorganizaci Evropy,
Nyní jsem nucen bojovat proti své vůli v této válce proti Británii."
Quisling, který byl nakloněn Německu, nechtěl svou zemi
stát se bitevním polem, a tak o spiknutí informoval Hitlera
vést válku ze dvou skandinávských zemí.
Časně ráno 9. dubna 1940
Německo proto rychle uvedlo do akce operaci Weserubung
a přišel zajistit Dánsko a poté norský přístav Narvik,
těsně předtím, než Britové mohli umístit své miny.
Byl to preventivní manévr
proti plánované spojenecké operaci Wilfred a plánu R 4.
Hitler tak zabránil Spojenému království použít Norsko a Dánsko
jako základ operace proti německé lodní dopravě.
Němečtí diplomaté v klidu ujistili vedení skandinávských národů, že
Německo neusiluje ani o dobytí, ani o zasahování do jejich vnitřních záležitostí.
Němci shazovali nad Dánskem letáky, které vysvětlovaly jejich činy,
odsoudil protiněmecké britské válečné štvaní a propagandu
a ujistil Dány, že Německo bude jejich zemi chránit.
Život na omezené německé okupaci probíhal bez problémů
pro Skandinávce během války a většinu severského lidu
byli rádi, že je Němci chránili.
Hitlerovy prosby o mír byly opakovaně ignorovány
jak se britské a francouzské jednotky shromáždily v severní Francii.
Otevřeně se diskutovalo o plánech postupu na východ na Německo
přes Belgii a Holandsko.
Jako další preventivní akt národní sebeobrany,
Německo vzalo boj na stranu spojenců, než mohli spojenci napadnout Německo
a znovu na ni zavést druhou Versilskou smlouvu.
Armády Británie a Francie nebyly rovnocenné
pro novou taktiku zvanou Blitzkrieg.
Do Británie a Francie,
kteří očekávali boje v zákopech jako v první světové válce,
tato nová německá válečná mašinérie byla překvapením, kterou nedokázali zvládnout.
Němci se rychle zmocnili životně důležitých území a zdrojů,
která obklíčila a uvěznila spojence na pobřeží Francie.
Hitler napadl členské státy Společnosti národů Belgii a Nizozemsko
za jejich strategickou polohu a za spolupráci se spojenci.
Vlády nížin byly pod silným tlakem spojenců
aby umožnil bezpečný průchod pro plánovaný útok spojenců
ve venkovském regionu Německa.
Německá vláda později vydala 50stránkový anglicky psaný dokument s názvem
„Spojenecké intriky v Nízkých zemích“,
která podrobně popisovala celý rozsah jejich spolupráce se spojenci,
vysvětlující, proč Němci strategicky napadli Nízké země.
Západní tisk a moderní historici
od té doby tato obvinění před veřejností tají.
Židovský tisk, stejně jako dnešní historické knihy,
místo toho vylíčit Blitz jako
nacistické dobytí Holandska, Belgie a Francie.
Churchillův kolega, Alfred Duff Cooper, řekl:
„Válka k smrti proti všem německým lidem“.
Lord Beaverbrook napsal Franku Gannettovi v prosinci 1938:
„Židé jdou po premiérovi Chamberlainovi.
Strašně ho obtěžují...
Všichni Židé jsou proti němu...
Mají zde velké postavení v tisku...
jsem otřesen. Židé nás mohou zahnat do války
a jejich politický vliv nás posouvá tímto směrem.“
10. května 1940 Chamberlain rezignoval
a Winston Churchill se dostal k moci bez souhlasu lidu.
Churchill se narodil 30. listopadu 1874.
do aristokracie Velké Británie.
Vstoupil do armády a psal oblíbené knihy o svých vojenských dobrodružstvích.
Churchill byl zastáncem eugeniky a zavedl zákon o mentálním deficitu
to vyžadovalo lidi s mentálním postižením
být po celou dobu svého života uvězněni v ústavech.
Původně chtěl sterilizaci,
zavedl také lidový rozpočet, který zvýšil daně bohatým
za účelem financování sociálních programů.
Pomohl nastavit první minimální mzdu ve své zemi
a důchody pro nezaměstnané.
Stál za zákonem o národním pojištění
která poskytovala nemocenské a dávky v nezaměstnanosti.
Ve stejný den, kdy se dostal k moci,
Churchill napadl malý, neutrální Island
v invazi s kódovým označením Operation Fork.
Island byl neutrální zemí, ale to opravdu nevadilo.
Okupace by pomohla zajistit britskou kontrolu nad Atlantikem.
Britové se rychle přesunuli do vnitrozemí a vyřadili komunikační sítě
a zajištění přistávacích míst.
Islandská vláda protestovala proti porušení jejich neutrality.
Islandští policisté chtěli zastavit britskou invazi,
ale později se rozhodli nevzdorovat nadřazené britské síle.
USA hodlaly použít neutrální Island
jako základna námořních operací v severním Atlantiku.
Mnoho mužů z Islandu se místo toho dobrovolně přihlásilo do boje za Waffen-SS.
24. května 1940 měl Hitler v Dunkerque příležitost
zajmout celou britskou armádu, ale rozhodl se ne.
Místo toho vydal takzvaný rozkaz k zastavení
a zdržel útok o dva dny, čímž nechal britský čas
za chaotickou evakuaci z přístavu Dunkerque,
doufal, že Britové konečně složí zbraně
a tak mohli mít klid.
Téměř každý to považoval za gesto míru.
Všechno těžké dělostřelectvo, tanky a obrněná vozidla
zůstali na březích Francie.
Německý generál von Blomberg Fritz řekl ohledně příkazu k zastavení:
„Hitler nás pak ohromil tím, že mluvil s obdivem o Britském impériu,
o nutnosti jeho existence,
a civilizace, kterou Británie přinesla na svět.
Srovnával britské impérium s katolickou církví,
říkají, že oba jsou základními prvky stability ve světě.
Řekl, že vše, co od Británie chtěl
bylo, že by měla uznat pozici Německa na kontinentu.
Návrat německých kolonií by byl žádoucí, ale ne nezbytný,
a dokonce by nabídl, že podpoří Británii vojáky,
kdyby se někde dostala do potíží."
Churchill byl nyní příliš opilý na to, aby pronesl projevy sám.
Ve skutečnosti tak opilý, že najal herce Normana Shelleyho,
který namluvil Medvídka Pú na dětské hodině BBC, aby se za něj vydával.
Pronesl nejslavnější rozhlasové projevy v britské historii 20.
vydávali se za Churchilla a oklamali desítky milionů posluchačů.
Po šesti týdnech německé bleskové války byla Paříž Hitlerova.
Hitler a polní maršál Pétain uzavřeli mír.
Příměří bylo podepsáno ve stejném železničním vagónu
ve kterém se Německo po první světové válce vzdalo.
Když byly delegace hotové, Hitler odjel domů do Berlína
kde byl doma vítán jako národní hrdina.
Život v severní Francii pokračoval pro francouzské civilisty pokojně
během dočasné válečné německé okupace v letech 1940 až 1944.
Chování německých okupantů bylo bezvadné.
Mnoho Francouzek se dokonce zamilovalo do německých vojáků.
Téhož dne Hitler prostřednictvím švédské třetí strany
předložil Británii další nabídku míru.
Němci kontaktovali britského velvyslance ve Švédsku Victora Malleta,
prostřednictvím soudce švédského Nejvyššího soudu Ekeberga,
který zná Hitlerův právní poradce Ludwig Weissauer.
Hitlerův nový mírový návrh byl následující:
Britské impérium si ponechává všechny své kolonie.
Pozice Německa na kontinentu nebude zpochybňována.
Všechny otázky týkající se Středomoří
a jeho francouzské, belgické a nizozemské kolonie jsou otevřeny diskusi.
Polsko. Polský stát musí existovat.
Bývalé československé státy zůstávají samostatné
ale pod německou ochranou.
Hitlerův mírový návrh od Velké Británie nic nepožadoval
a znamená, že státy, které v současné době okupuje Německo, by byly okupovány,
neboť okupace Německa byla pouze provizorní
kvůli současné válečné situaci.
Ale ne. Winston Churchill neměl zájem uzavřít mír.
Tato nabídka byla odmítnuta.
Díky Churchillovi selhalo i německé mírové úsilí přes Švédsko.
Odpoledne 25. května 1940
Giuseppe Bastianini, italský velvyslanec v Londýně,
požádal o schůzku s britským ministrem zahraničí lordem Halifaxem,
diskutovat o neutralitě Itálie
a italského zprostředkování mezi spojenci a Německem.
Bastianini prozradil, že cílem Itala Benita Mussoliniho
bylo vyjednat urovnání, které by nebylo pouze v příměří,
ale ochránila by evropský mír po celé století.
Halifax na to reagoval příznivě
a vzal nápad britskému válečnému kabinetu,
kde shrnul své setkání s Bastianinim
a vyzval své kolegy, aby zvážili italskou mediaci.
Churchill by zase nic z toho neměl,
protože neměl zájem uzavřít mír.
Churchill nikdy ani jednou nezvažoval Mussoliniho nabídku
zprostředkovat mír mezi Británií a Německem.
Záležitost nakonec zemřela.
Díky Churchillovi neuspěly ani německé mírové nabídky přes Itálii.
Místo přijímání jakýchkoli mírových nabídek,
Churchill odpověděl vyděšením britského lidu
se strachem vyvolávajícím příběhy o nadcházejícím německém plynovém útoku.
Měsíc poté, co Anglie evakuovala Dunkerque
a vítězství Osy proti Francii,
Hitler naposledy natáhl ruku
k ukončení nesmyslného krveprolití.
Měl jsem příležitost s ním mluvit bez další společnosti...
a řekl jsem mu, že budeme mít příležitost zaútočit na Londýn
a Londýn je zahalený mlhou a my můžeme létat se vším, co máme k dispozici,
(?) 52, jako jsme to udělali v Basileji,
a řekl: "Přestaň, přestaň. Tohle nechci slyšet."
Celý útok na Anglii je proti mému názoru, proti mé vůli.
Rád bych to mohl zastavit.
Anglické obyvatelstvo je tak vysoké třídy
a jsou tak podobní Němcům.
Nesnáším bojovat s Anglií."
V červnu 1940 Hitler shodil nad Londýnem mírové letáky:
„V tuto hodinu to cítím jako svou povinnost před vlastním svědomím
znovu apelovat na rozum a zdravý rozum
ve Velké Británii stejně jako jinde.
Nevidím důvod, proč by tato válka měla pokračovat.
Mrzí mě, když pomyslím na oběti, které si to vyžádá.
Rád bych je odvrátil."
Brožury a projevy, kde Hitler nabídl mírový návrh
poté, co mírové návrhy nestačily.
Churchill a jeho židovští poradci chtěli válku.
Hitler také v letech 1939 až 1940 úzce korespondoval s Mahátmou Gándhím
a oba se snaží dostat spojenecké mocnosti k rozumu a zabránit válce.
Gándhí byl upřímným přítelem Hitlera.
Oba byli v mnoha otázkách v souladu.
Oba pocházeli z humanitární pozice
a poznali zlou sílu, proti které stáli.
Gándhí věděl, že Hitler bude poslední nadějí na mír na světě.
„Milý příteli... O tvé statečnosti nepochybujeme
nebo oddanost své vlasti,
ani nevěříme, že jsi to monstrum, které popisují tvoji protivníci."
Víte o mých návrzích do Anglie.
Všechny mé ambice byly vstoupit do upřímného
a přátelský vztah s Brity.
BITVA O BRITÁNII
Adolf Hitler si nikdy nepřál žádnou válku proti Spojenému království
a nadále rozesílaly velkorysé mírové nabídky.
Němci čekali na odpověď Británie a zůstali pasivní.
V létě 1940 dokonce došlo v Británii k velkému mírovému hnutí.
Opakovaná mírová shromáždění se konala přímo za Churchillovými okny.
V těchto dnech mohly demonstrace pochodovat po Downing Street nahoru
číslo 10 a postavte se před Churchillovým oknem, křičte a řekněte
"Jsme unaveni z vaší války, chceme mír."
A stalo se, opakované demonstrace za jeho okny.
Churchill si uvědomil, že potřebuje záminku ke zničení Německa,
protože Hitler nechtěl zahájit žádné bombové nálety na Londýn.
Nebyl žádný jiný způsob, jak by Churchill mohl zahnat Američany do války,
pokud by k tomu nemohl vyprovokovat Hitlera.
Churchill vysvětlil své záměry Joe Kennedymu,
americký velvyslanec, otec zesnulého prezidenta:
"Chci, aby Němci začali bombardovat Londýn co nejdříve."
protože to přivede Američany do války a především
ukončí toto nepříjemné a nepohodlné mírové hnutí
to se děje v mém vlastním kabinetu a mezi britským obyvatelstvem."
Bylo dokázáno, že to byl Churchill, ne Hitler,
který inicioval bombardování civilistů.
Podle Ženevské konvence bylo hlavním válečným zločinem bombardování civilistů,
ale Churchill záměrně nařídil RAF, aby to stejně udělala.
Klidné období falešné války skončilo 11. května 1940,
den poté, co se Churchill stal premiérem.
Když okamžitě rozpoutal vzdušnou válku na německá města,
počínaje Freiburgem,
Britské královské letectvo dostalo rozkaz bombardovat civilní oblasti.
Následující den zahájil své první útoky na dopravní cíle
v německém průmyslovém Porúří, včetně Kolína nad Rýnem.
Během května, Münchengladbach, Gelsenkirchen, Hamburk, Brémy,
Essen, Duisburg, Düsseldorf a Hannover byly napadeny.
V červnu byly provedeny útoky na Dortmund, Mannheim, Frankfurt a Bochum.
3. července 1940 zaútočily britské válečné lodě na francouzské námořní jednotky
v severoafrickém přístavním městě Oran, aby nepadl do německých rukou.
Churchill jasně naznačil, že nechce mír.
Churchill poté nařídil nálety na Berlín,
která trvala dalších 7 nebo 10 dní.
Hitler neodpověděl.
Ani na první nájezd, ani na druhý, ani na třetí nebo čtvrtý.
Ale čím dál tím vzteklejší.
4. září pronesl Hitler slavný projev ve Sportspalast.
(?) největší horda, desetitisíce, vybrané publikum.
Pronesl projev, ve kterém řekl tento šílenec v Londýně,
teď se nás snaží vyprovokovat, pokud se rozhodneme, (?)
když shodí 10 tun bomb, vrátíme se a shodíme 100.
Pokud shodí 100 tun bomb na naše města,
Mohu se vrátit a shodit tisíce tun a jednoho dne to udělám, jednoho dne...
Pokud přijdou a zničí to, říkají, mohou zničit naše města, řekl:
"Vymažu jejich � ausradieren � Vymažu jejich města."
Velmi slavný projev.
Na tohle Churchill čekal...
Hned druhý den, 5. září, došlo k masivnímu náletu na Berlín.
Konečně 6. září za denního světla toho odpoledne,
Anglie... Londýnské obyvatelstvo slyšelo šlapání
blížících se německých bombardérů přicházejících nad města...
A to odpoledne 6. září 1940, začátek Blitz,
V této oblasti bylo zabito a zraněno a zraněno 6 000 Londýňanů.
Co chtěl Churchill. Je to opak toho, co Hitler chtěl.
Nyní ho Churchill napálil k tahu, který nikdy nechtěl udělat.
V důsledku Churchillovy záměrné provokace,
zuřivý Hitler nakonec oplatil a začal bombardovat doky v Londýně,
East End of London. Konečně City of London
a West End 6. a 7. listopadu 1940.
V září 1940 bylo při bombardování zabito 7000 Londenerů.
16. září 1940 na příkaz Winstona Churchilla
Britové vypustili 100 000 vysoce výbušných bomb
a 14 000 zápalných bomb při prvních úmyslných teroristických útocích
civilních čtvrtí Mannheimu.
Zástupce Führera Rudolf Hess byl Hitlerovou pravou rukou a dlouholetým přítelem.
Byl druhým nejvyšším velitelem Německa.
Byl to ten, kdo napsal diktát pro Hitlerův „Mein Kampf“.
V roce 1940 Hitler požádal Hesse, aby se spojil s jeho anglickými přáteli
a řekněte jim nebo kterémukoli voliči, že Německo hledá pouze mír.
Soukromě říká Rudolfu Hessovi:
„V Anglii máte své aristokratické přátele, o kterých pořád mluvíte.
Nemůžete je nějak kontaktovat?
Řekni jim, že od Britů nic nechceme,
že chceme jen mír (?) ukončit válku.
Nemůžete nějakým způsobem předat tuto zprávu britskému lidu,
ty tam máš ty kontakty?" Ale Hitler řekl Rudolphu Hessovi toto:
"Tyto přátele máš v Británii, teď je určitě můžeš kontaktovat."
Řekněte Britům, že nic nechceme."
Jeho nabídka míru byla následující:
Hitler bude připraven stáhnout vojáky z Francie,
Nizozemsko, Belgie, Polsko a dokonce i Československo.
Chtěl také britskou dohodu
mít na východě volnou ruku k porážce komunismu.
Chtěl také zpět bývalé německé oblasti.
Navíc Hitler nabídl, že německý Wehrmacht
by ochránila Britské impérium, kdyby ji někdy ohrožoval nějaký nepřítel.
V květnu 1941 Hess letěl na samostatnou misi
se svým Messerschmittem Bf 110 nad Skotskem.
V době, kdy Německo vyhrávalo válku,
seskočil na padáku a nesl další nabídku míru do Británie.
Hess mluvil plynně anglicky a pokoušel se sejít
s tím, co považoval za britské mírové aktivisty
a spojit se s vévodou z Hamiltonu,
se kterými se Hess dříve spřátelil na olympijských hrách v Berlíně v roce 1936.
Chtěl přesvědčit svého britského přítele o upřímné touze Německa po míru.
Místo toho padl do Churchillových rukou a byl zatčen.
Winston Churchill, samozřejmě,
odmítl souhlasit s Hitlerovou mírovou dohodou, kterou nabídl Hess.
Churchill ho místo toho uvěznil na doživotí
a ukončil Hessovu zoufalou mírovou misi.
Churchill odmítl všechny mírové nabídky a tajil je před veřejností.
Hess byl po dobu války držen na samotce,
na Churchillův rozkaz skrýt, kdo byl skutečný válečný štváč.
Tajné vládní dokumenty odhalily, že brit
obdržel přes dvě desítky mírových nabídek v letech 1939 až 1941.
Nejvýrazněji v září 1939, říjnu 1939,
Červenec 1940, po pádu Francie, leden 1941 atd.
Mírové nabídky padly do prázdna, protože Churchill by nic z toho neměl.
Místo toho by nadále dělal vše, co mohl, aby zatáhl USA do války.
Válečtí štváči by našli jiné způsoby pokračování války. VYHLÁSÍ HITLEROVI VÁLKU A ODMÍTÁ DESÍTKY MÍROVÝCH NABÍDEK
Byl jsem samozřejmě velmi smutný, protože jsem udělal vše, abych zabránil válce.
Nedávno Sven Hedin vydal knihu, ve které
s potěšením nyní cituje slovo pro mou nabídku Polákům
který byl v té době zprostředkován prostřednictvím Angličanů.
Musím říct, že mě opravdu mrazilo
když jsem si tuto nabídku nedávno znovu pročítal.
Z toho, co od té doby vím,
protože kdyby v té době byla tato nabídka přijata,
pak by byl Danzig jistě Němec,
ale pro zbytek by vše připomínalo, jak to bylo,
věnovali bychom se svým společenským úkolům, pracovali bychom,
byli bychom zkrášlili naše města, postavili bychom obytné osady,
dali bychom si do pořádku silnice, založili bychom školy.
Vybudovali bychom skutečný národně socialistický stát.
A teď došlo k válce.
Udělal jsem zde vše, co bylo v mých silách.
Všechno, co by člověk mohl udělat,
téměř do bodu sebeponížení, aby se tomu vyhnul.
Nabídl jsem Angličanům nabídku.
Konzultoval jsem to s jejich diplomaty a prosil jsem je, aby byli rozumní.
Ale nedalo se nic dělat.
Chtěli válku a nesnažili se to zamaskovat.
Již sedm let Churchill prohlašuje: "Chci válku!"
Je mi líto, že tyto národy musí bojovat mezi sebou,
kterého jsem tolik chtěl dát dohromady.
Führer... Adolf Hitler.
"Proč nemůžeme vrátit úder!? Proč to musíme přijmout?"
Roky jsem je musel opakovaně nutit, aby byly legální.
Ale nevěřte, že to necítí mé srdce
jako když jsem propukl hněvem, když slyším o těchto náletech.
Víš, že jsem ty věci nedělal celé měsíce.
Nedovolil jsem, aby byla na město Paříž svržena jediná bomba.
Než jsme zaútočili na Varšavu, pětkrát jsem vyzval ke kapitulaci,
Vždy mě odmítli.
Žádal jsem, aby byly vyslány alespoň ženy a děti.
Nebyl přijat ani důstojník s vlajkou příměří.
Vše bylo odmítnuto a až poté jsem se rozhodl
dělat to, co dovoluje každý válečný zákon.
Když Angličané začali shazovat své bomby,
Čekal jsem tři a půl měsíce a nic.
Čekal jsem a myslel jsem si jednoduše, že možná ještě přijdou k rozumu.
Dopadlo to jinak.
Věřte, že dnes tomu není jinak.
A teď moje Volksgenossen tyto oběti (jsou) těžké pro jednotlivce;
pro manželku, která ztratila manžela a s ním to nejdražší, co má;
a totéž platí pro dítě, které ztratilo otce.
Matka, která ztratila své dítě,
nebo nevěsta nebo milenec, který musel nechat své vlastní jít, aby je už nikdy neviděl.
Všichni přinesli velké oběti.
Kéž si každý Němec uvědomí, že oběť těchto mužů stojí za to
ne méně, než jeden druhý může v budoucnu udělat.
Oběť ženy, která porodila dítě pro tento národ
rovná se muži, který brání svůj národ.
Za to padlo na bitevním poli nespočet milionů, náš německý lid,
v průběhu staletí, dokonce i tisíciletí.
Miliony dalších za to prolily svou krev.
Natahoval jsem ruku často – marně.
Chtěli tento boj; teď to budou mít.
Německý Volk tento boj dotáhne až do konce.
Německý Volk chce mít konečně mír.
Chce to klid, který mu dovolí pracovat a který nedovolí
mezinárodní darebáci, aby agitovali mezi ostatními národy proti nám.
To jsou havěť, která vydělává jmění válkou.
Nemám důvod vést válku kvůli materiálním důvodům.
Pro nás je to jen smutný podnik; okrádá nás, německý Volk
a celé společenství, tolik času a lidské síly.
Nevlastním žádné zásoby ve zbrojním průmyslu.
V tomto boji nic nevydělám.
Byl bych rád, kdybychom mohli znovu pracovat tak, jak jsem pracoval pro svého Volka.
Ale tito mezinárodní váleční zločinci
jsou zároveň největšími obchodníky na černém trhu ve zbrojním průmyslu.
Oni vlastní továrny, oni dělají byznys.
Jsou to stejní lidé, které jsme měli dříve tady v Německu.
Nechci vést válku,
ale pokud mi to bude vnuceno, pak to vynaložím do posledního dechu.
Dnes to mohu prosadit, protože vím, že za mnou stojí celý německý Volk.
Až tato válka skončí, Německo zahájí velký podnik.
Výkřik 'Vstaň' se bude ozývat německými zeměmi!
Pak německý Volk...
opustí výrobu kanónů
a zahájí práci míru a přestavbu pro masové miliony!
MEZINÁRODNÍ KLIKA
V roce 1933, ve svém prvním funkčním období,
Prezident Franklin Roosevelt normalizoval vztahy s komunisty
a Sovětskému svazu bylo uděleno diplomatické uznání.
Žid William Christian Bullitt
se stal prvním americkým velvyslancem u vlády.
Bullitt byl později převelen jako velvyslanec ve Francii.
Svobodný zednář 32. stupně, prezident Franklin Roosevelt,
navrhl přidat vševidoucí oko a pyramidu do dolarové bankovky.
Roosevelt také otevřeně chválil komunismus.
„Rusko je na tom daleko lépe a svět je s Ruskem bezpečnější
za komunismu než za carů. Stalin je skvělý vůdce."
Na příkaz Federálního rezervního systému a jeho soukromých vlastníků
5. dubna 1933 vydal Franklin D. Roosevelt prezidentský rozkaz 6102,
což vyžadovalo, aby všichni Američané dodali všechny zlaté mince, zlaté pruty
a zlaté certifikáty do jejich místní Federální rezervní banky.
Každý, kdo poruší, bude pokutován až 10 000 $,
odnětí svobody až na deset let nebo oba za vědomé porušení tohoto příkazu.
Od té doby je každý občan USA od narození zadlužený
a je majetkem soukromě vlastněného Federálního rezervního systému.
1933, a to byl rok, v listopadu, kdy tehdy Franklin Roosevelt
ve svém prvním funkčním období uznal Sovětský svaz, normalizoval vztahy.
No, tohle už probíhalo.
Už jsme měli infiltraci řízenou Sověty,
řízená komunistickou stranou.
A to, co jsem v určitém bodě svého výzkumu zjistil, bylo,
aby se toto spojenectví udrželo,
pokračovat ve vztazích se Sovětským svazem,
který se od toho dne stal skutečnou posedlostí amerických vlád,
americká vláda se musela naučit lhát lidem
a řekni nám lži o komunismu, řekni nám lži o Stalinovi,
říkejte nám lži o Sovětském svazu.
Malcolm Muggeridge přišel do SSSR v roce 1932.
Byl jedním z mála novinářů
informovat o skutečných podmínkách na venkově.
Za každý článek o hladomoru, který se objevil,
dva byly zveřejněny popírající jeho existenci.
Muggeridge vzpomíná na nejvlivnějšího zpravodaje v Moskvě
byl Walter Duranty, novinář oceněný Pulitzerovou cenou
pro New York Times.
The New York Times jsou ve vlastnictví Židů a během prvního a druhého holodomoru
jeho majitelem a vydavatelem byl Žid Adolph Ochs.
Duranty se také krátce po prvním hladomoru oženil s Židovkou Jane Cheronovou.
Nebyl největší??? mezi novináři v Moskvě,
ale byl největší??? jakéhokoli novináře, kterého jsem kdy potkal
za 15 let žurnalistiky.
A my jsme přemýšleli, zda ve skutečnosti
úřady nad ním neměly nějakou kontrolu,
protože tak dokonale hrál jejich hru.
Tvrdil to novinář Joseph Alsop
"Duranty byl skvělý agent KGB a lhal jako voják."
Když došlo na hladomor, velký hladomor na Ukrajině,
tehdy bylo jeho zpravodajství obzvlášť hanebné,
protože popíral, že by tam byl nějaký hladomor.
Sověti skutečně udělili Durantymu povolení cestovat po Ukrajině bez doprovodu.
V The Times uvádí, že všechny řeči o hladomoru jsou nyní směšné.
Dokumenty britského ministerstva zahraničí však odhalily
že v soukromých rozhovorech na britské ambasádě,
Duranty řekl, že zemřelo až 10 milionů lidí.
Když diskutovali o otázce uznání Sovětského svazu,
vláda Spojených států uznala Sovětský svaz,
články Duranty byly považovány za velmi cenný důkaz
na straně uznání.
Duranty byl přítomen během rudého teroru, který vyvrcholil nuceným hladomorem v Rusku,
první Holodomor 1921-23 a také 2. Holodomor 1932-33.
Přesto vláda USA okupovaná sionisty dychtivě přijala jeho vyprávění
aby uznal židovsko bolševický vražedný režim.
A myslím, že to je určitým způsobem místo, kde vidíme vzestup dvojího metru.
Myslím, že také vidíme vzestup morálního relativismu,
kulturní relativismus, tyto neduhy, které dnes vidíme v naší kultuře,
Myslím, že mají své kořeny v tomto vztahu, a tak bych začal tím...
s tímto úplným začátkem, protože si myslím, že to bylo tak důležité.
16. listopadu 1933, den, kdy jsme uznali Sovětský svaz.
Tohle bylo velmi zvláštní,
vzhledem k záznamu o příchodu bolševické vlády.
Pokud jde o počet těl, v těch raných revolučních letech
sovětská, nová bolševická tajná policie
popraveno bez soudu více než 1000 lidí měsíčně.
Později ve 30. letech 20. století
Stalin zabíjel desítky tisíc lidí měsíčně,
a přesto se Spojené státy vrhly do spojenectví,
spěchal uznat sovětskou vládu za Roosevelta,
světové války se do této aliance vrhl.
Jak britská, tak americká vláda
byli silně infiltrováni komunistickými předními Židy a sovětskými infiltrátory.
Političtí vůdci v Británii i Americe
byli pod kontrolním vlivem komunistické páté kolony.
Roosevelt i Churchill se obklopili židovskými poradci
a spoléhali na židovské peníze na podporu svých kampaní na úřad.
Židé tedy měli naprostou kontrolu nad veřejným míněním v obou zemích.
Později jsme se to dozvěděli, potvrdili, po otevření archivů
o rozpadu Sovětského svazu v roce 1991,
později jsme se mnohé z nich dozvěděli
vysocí úředníci ve vládě Spojených států
pracovali pro Stalina, byli to sovětští agenti.
Někteří z komunistických Židů, kteří infiltrovali americkou vládu
kolem Roosevelta zahrnovali: Bernard Baruch, Felix Frankfurter,
Hrají: David Lilienthal, David Niles, Louis Brandeis, Samuel Rosenman,
Henry Morgenthau Jr., Benjamin Cohen, rabín Stephen Wise, Francis Perkins,
Hrají: Sidney Hillman, Herbert H. Lehman, Jessie Strauss, Harold Laski,
Charles Wyzanski, Samuel Untermeyer, Edward Filene, David Dubinsky,
Mordecai Ezekiel, Abe Fortas, Isador Lubin, Harry Dexter White,
David Weintraub, Nathan Silvermaster, Harold Glasser, Irving Caplet,
Salman Adler, Benjamin Cardozo, Anna Rosenberg,
a mnoho dalších.
Tito komunisticky orientovaní Židé v podstatě fungovali
jako agenti Sovětského svazu v rámci americké vlády.
Jak poznamenala židovská historička Lucy Dawidowicz:
„Sám Roosevelt se dostal do jeho bezprostředního okruhu
více Židů než kterýkoli jiný prezident před ním nebo po něm."
Winston Churchill sám nebyl lepší.
Matka Churchilla byla Židovka a
bylo to oznámeno v jeruzalémských novinách, myslím, že před několika měsíci.
Očividně koukám na to, že měla
Židovská krev v její mateřské linii.
Opravdu velmi zajímavé. Nemyslím si, že Churchill si byl této skutečnosti vědom.
Nikdy se o tom nezmínil,
ale co je zajímavé na jeho spojení s židovskou komunitou,
kterému se zde budu věnovat trochu podrobněji...
dvě základní oblasti zájmu, které je třeba v Churchillově kariéře sledovat,
období, kdy byl v takzvané divočině,
když odstoupil z kabinetu Stanleyho Baldwina jako ministr,
a dalších 10 let až do roku 1939 byl mimo úřad.
Vůbec mimo jakoukoli kancelář. Byl jen poslancem.
Měl tedy jen plat poslance
a jeho dosti žalostné výdělky jako novinář,
přesto se mu nějakým způsobem daří podporovat obrovský venkovský statek,
což stálo hodně peněz na podporu se všemi zahradníky
a školky a chůvy a kuchařky a hospodyně,
a všechno ostatní. Měl soukromý personál někdy 20 nebo 30 lidí.
Všichni podporováni z jeho platu jako člena parlamentu,
což bylo v té době 500 liber ročně. 750 dolarů ročně.
nebo 2 000 dolarů ve skutečnosti, protože v té době si myslím, že to byly 4 dolary za libru.
jak to udělal? No, odpověď je, že od roku 1936 dále,
byl financován malou tajnou nátlakovou skupinou zvanou 'The Focus'.
V historických knihách nenajdete mnoho odkazů na 'The Focus',
ale určitě existoval a existuje několik souborů
Churchillových soukromých dokumentů týkajících se "The Focus"...
'The Focus' byla skupina asi 30 nebo 40 předních britských průmyslníků
a bankéři a bývalí politici
kdo rozhodl, že Churchill stojí za to udržet se nad vodou...
a oni ho financovali.
Nebyli to všichni Židé, byli to především Židé,
ale jsou to také levicoví socialisté
a levicoví konzervativní členové parlamentu,
kteří se všichni rozhodli ho udržet nad vodou.
V červenci 1936 tehdejší předseda britské...
společnosti Shell Petroleum Company
vypsal šek na Churchilla v řádu 40 000 liber,
což by v moderních penězích bylo pravděpodobně asi 700 000 dolarů...
a dal mu to jako dárek.
Byl Žid.
Byl to židovský dar Churchillovi
a záměrem bylo, aby ho Churchill... koupili.
Od té chvíle se stal „Pied Piper (Hamelin)“.
A ten, kdo platí dýmkaři, volá melodii.
Když se podíváte na události, jak se skutečně staly do roku 1936,
ve svých projevech a spisech se o Německu téměř nezmínil.
Další věci byly důležitější.
Od roku 1936 začal mlátit do protinacistického, protiněmeckého bubnu...
a v té době bylo v Británii velké množství proněmeckých nálad,
jako svědek chování vévody z Windsoru... krále.
Král Edward...
Král Edward VIII., který vládl necelý rok,
po smrti svého otce byl velmi proněmecký a prohitlerovský a vlastně...
vycházel velmi dobře s Adolfem Hitlerem, když později v roce 1937 navštívil Německo.
Byl donucen abdikovat stejnou lobby,
ale byla to tato lobby, která Churchilla od roku 1936 financuje
a který nakonec manévroval a zkonstruoval
jeho uvedení do kabinetu v roce 1939...
a nakonec jeho nástup do funkce premiéra v roce 1940.
Vedl válku...
o které Británie neměla skutečný zájem.
Řekl jsem to opakovaně.
Jakékoli logické vnímání druhé světové války nyní, ohlédnutí po 50 letech,
křičí do nebes...
když vidíme zcela jasně, že jsme měli říct...
měli jsme v roce 1939 říci Polákům:
"Máš problém s Němci, vyřeš si to sám."
Měli jsme Židům říci:
"Máš problém s nacisty, vyřeš si to sám."
Británie a Britské impérium to není žádná starost.
Máme další ryby na smažení. To jsme měli říct.
Churchill byl bohužel těmto lidem zavázán
a neměl jinou možnost.
Takže v roce 1940, kdy jsme měli na výběr
přijetí velmi velkorysé mírové nabídky, která nám byla předložena,
která je skryta v historických knihách,
Němci, nebo vést naprosto nesmyslnou válku dál,
Churchill se špatně otočil a zruinoval Británii
a zničil Britské impérium.
Poprvé jsem to řekl ve své knize „Churchillova válka“ v roce 1987,
a nyní pět dalších významných historiků, kteří řekli totéž.
To se nyní stalo známým jako revizionistická linie historie
na druhou světovou válku a já jsem ten, kdo vlastně otevřel tu cestu,
nutit lidi myslet na nemyslitelné,
při pohledu na alternativní cestu, kterou jsme se mohli vydat v roce 1940.
V roce 1941, jen aby to skončilo, je to opravdu velmi zajímavé,
protože Weizmannovy papíry, což jsou papíry Chaima Weizmanna,
který byl prvním prezidentem Státu Izrael.
A byl vůdcem mezinárodního sionistického hnutí
po celou druhou světovou válku.
Weizmann archivuje, hloupě nebo moudře,
mi poskytl úplný přístup ke veškeré Weizmannově korespondenci s Churchillem.
A ve Weizmannových archivech veškerá Churchillova korespondence s Weizmannem
v průběhu válečných let a před (?) světovou válkou,
a všechny jeho poznámky o jeho setkáních s Churchillem.
Zmíním se zde pouze o jednom z těchto dopisů.
Je to dopis napsaný Chaimem Weizmannem, vůdcem sionistického hnutí...
v té době žijící ve Spojených státech, Winstonu Churchillovi v září 1941,
tři měsíce před Pearl Harbor,
když se Churchill zběsile snaží zatáhnout Spojené státy do své války,
protože to je jeho jediná záchrana.
A Weizmann píše Churchillovi dopis, ve kterém říká
"Pane premiére, pokud nám nesplníte, co chceme,
což je vytvoření židovské armády na Blízkém východě,
s naším vlastním arzenálem a našimi vlastními zbraněmi,
a naše vlastní uniforma a naše vlastní vlajka,
pokud nám nedáš, co chceme,
pak nás nezískáte.
A dovolte mi, abych vám řekl, co uděláme, když nám poskytnete, co chceme.
Pokud nám splníte naše přání,
pak budeme jednat vaším jménem ve Spojených státech.
A pamatujte, pane Churchille,“ píše ve svém dopise, „pamatujte...
jsme jediný mocný sjednocený blok ve Spojených státech
která pevně podporuje britskou věc v této válce, září 1941.
Všichni ostatní jsou v podstatě izolacionisté.
Jsme jediná etnická jednotná skupina, která pevně podporuje britskou věc.
Jsme jediní lidé, kteří jsou schopni přivést USA do této války.
Dokázali jsme to v minulé válce a můžeme to udělat znovu."
Churchill se stal frontmanem Gentile této tajné skupiny.
Komunističtí a sionističtí Židé kolem Churchilla zahrnovali sira Roberta Monda,
Sir Robert Waley Cohen a Bernard Baruch.
Roosevelt i Churchill se stali frontmany Gentile
v mezinárodní válce Židů proti Německu.
britský premiér Neville Chamberlain,
řekl americkému velvyslanci v Británii Josephu P. Kennedymu, že:
"Amerika a světoví Židé donutili Anglii do války."
Židovský časopis Sentinel of Chicago, 8. října 1940, řekl:
„Když národní socialisté a jejich přátelé pláčou nebo šeptají
že tuto válku vyvolali Židé, mají naprostou pravdu."
Churchill opustil Londýn, aby se setkal s Rooseveltem na konferenci v Quebecu
koncem léta 1943.
Reportér se zeptal, zda plánují nabídnout Německu mírové podmínky.
Churchill rychle odpověděl:
"Nebe, ne. Okamžitě by to přijali."
Opět v dopise z roku 1944 svému spojenci,
masově vraždící bolševik Joe Stalin,
Churchill potvrzuje nepopiratelnou realitu Hitlerových velkorysých mírových návrhů.
"Nikdy jsme nemysleli na mír,
ani v tom roce, kdy jsme byli úplně izolovaní
a mohl uzavřít mír bez vážné újmy Britskému impériu,
a značně na vaše náklady.
Proč bychom na to měli myslet teď,
když se blíží vítězství pro nás tři?"
ANO, NĚMECKO BYLO TEHDY DEMOKRACIE, PŘED NÁMI
A BYLI NÁS VYPLUNENI, VYždímáni a SUŠeni
NE...
CO PRO TY MEZINÁRODNÍ HYENY ZNAMENÁ DEMOKRACIE NEBO AUTORITÁRNÍ STÁT?
JIM JE TO VŮBEC ZAJÍMAVÉ! ZAJÍMÁ JE POUZE JEDNO
JSTE OCHOTNÍ NECHAT SE VYPLRANIT?
ANO NEBO NE?
JSTE DOST HLOUPÍ, ABY STE V PROCESU MLČALI?
ANO NEBO NE?
A KDYŽ JE DEMOKRACIE DOST HLOUPÁ
NEVSTÁVAT SE, TAK JE TO DOBRÉ!
ALE KDYŽ SE PROHLÁSÍ AUTORITÁRNÍ STÁT
"UŽ NÁŠ LIDI NELEDENÍTE...
"ANI ZEvnitř, ani zvenčí! TAK TO JE ŠPATNÉ."
VE SKUTEČNOSTI V TĚCHTO ZEMÍCH VLÁDOU PENÍZE
MLUVÍ O SVOBODĚ TISKU,
KDYŽ VE FAKT VŠECHNY TYTO NOVINY MAJÍ JEDNOHO MAJITELE
A VLASTNÍK JE V KAŽDÉM PŘÍPADĚ SPONZOR (HROMADNÁ MÉDIA)
TENTO LISK PAK TVORÍ VEŘEJNÉ MÍNĚNÍ
TYTO POLITICKÉ STRANY NEMAJÍ VŮBEC ŽÁDNÉ ROZDÍLY
JAKO DŘÍVE U NÁS
STARÉ POLITICKÉ STRANY JIŽ ZNÁTE
VŠICHNI BYLI STEJNÍ
PAK TO MUSÍ LIDÉ MYSLET ZVLÁŠTĚ V TĚCHTO ZEMÍCH
SVOBODY A BOHATSTVÍ...
PRO JEHO LIDÉ BY MĚL EXISTOVAT VELMI POHODLNÝ ŽIVOT
ALE OPAČNÝ JE PŘÍPAD
V TĚCHTO ZEMÍCH V TZV. DEMOKRACÍCH
LIDÉ V ŽÁDNÉM PŘÍPADĚ NEJSOU HLAVNÍM STŘEDEM POZORNOSTI
NA ČEM SKUTEČNĚ ZÁLEŽÍ
JE EXISTENCE TÉTO SKUPINY "TVŮRCI DEMOKRACIE"
TEDY EXISTENCI NĚKOLIKA STOVEK
OBŘÍCH KAPITALISTŮ
KTERÉ VLASTNÍ VŠECHNY TOVÁRNY A AKCIE
A KDO V KONEČNÉM ŘADU VEDOU LIDI
VŮBEC JE NEZAJÍMÁ VELKÁ MASA LIDÍ
ŽIDÉ!
JSOU JEDINÉ
KTERÉ LZE OBJEDNAT JAKO MEZINÁRODNÍ PRVKY
PROTOŽE SVŮJ PODNIK PRODÁVAJÍ VŠUDE
JE TO MALÝ MEZINÁRODNÍ KLIKA BEZ ROOTLES
TO JE OBRÁCENÍ LIDÍ PROTI SEBE,
TO NECHCE, ABY MALI KLID
MOHOU NÁS POTLAČIT!
MOHOU NÁS ZABÍT, POKUD CHCETE!
ALE NEKAPITULUJEME!
TYTO ŽIDÉ SE TOMU SMÍVALY
MYSLELI, ŽE TO JE VTIP
JIŽ SE NESMÍ
DNES SI VĚDOMÍ ZÁVAŽNOST SITUACE.
BYL TO BOJ
HLAVNĚ PROTI LIDEM, KTEŘÍ...
...ZDÁ SE, ŽE MÁ V NAŠEM NÁRODĚ VŠEMOHOUCÍ MOC
BOJ PROTI ŽIDŮM
SATANICKÁ SÍLA
PŘEVZAL CELOU NAŠÍ ZEMĚ
KDO SCHOPIL UCHOPIT KLÍČOVÉ POZICE NAŠEHO DUŠEVNÍHO A DUCHOVNÍHO ŽIVOTA
ALE I POLITICKÉHO A HOSPODÁŘSKÉHO ŽIVOTA
A Z TĚCHTO KLÍČOVÝCH POZIC JSOU SCHOPNI KONTROLOVAT A MONITOROVAT CELÝ NÁROD
TUTO SÍLU SOUČASNĚ MĚLA
VLIV K PRONÁSLEDOVÁNÍ I SE ZÁKONEM
TI, KTEŘÍ BOJOVALI PROTI TÉTO SÍLE
A KTEŘÍ BYLI OCHOTNÍ POSKYTOVAT ODPORU NAPROTI PŘEDCHODU TOHO
VŠEMOHOUCÍ ŽIDOVSTVÍ NÁM VYHLÁSILA VÁLKU
A ČEHO JSME V TĚCHTO LETECH DOSÁHLI! DO 1939
STEJNÝM ZPŮSOBEM RŮSTLA ZÁVISŤ
STEJNÍ MUŽI, KTEŘÍ TEHDY DOSTALI NĚMECKO DO WWI
"PAN CHURCHILL" SE OKAMŽITĚ ZAČAL AITOVAT
"PAN EDEN"
A POTOM SAMOZŘEJMĚ ŽIDÉ, S HORE BELISHOU V PŘEDNÍM čelu
ZAČALA SMAZÁŘSKÁ KAMPAŇ
ROK PO ROCE...
ŘEKLI: "ANO, Ozbrojuje se"
ANO, DĚLALA JSEM TO VŽDYCKY
DŘÍVE SE MĚ TAKÉ PTALI
PROČ PAK MÁTE SA...
...Jestli CHCETE MÍR?
PROČ JSTE VYTVOŘIL SS?
... KDY OVŠEM JEDINÉ, CO CHCETE, JE BRATRSTVÍ?
PROTOŽE JSOU LIDÉ, KTEŘÍ TO NECHTĚJÍ!
A CHTĚL JSEM JE UKÁZAT
ŽE JSEM BYL PŘIPRAVEN I NA DRUHÝ PŘÍPAD
NEJCENNĚJŠÍ MAJETEK, KTERÝ MÁTE NA SVĚTĚ...
JSOU VAŠI VLASTNÍ LIDÉ...
A PRO TYTO LIDI...
A PRO DOBRO TĚCHTO LIDÍ...
BUDEME BOJOVAT A BOJOVAT!
A NIKDY NEPOVOLEJTE!
A NIKDY SE NEUNELUJTE!
A NIKDY NEZTRÁT ODVAHU!
A NIKDY NEZOUFEJTE!