JUDEA HÁBORÚAT üzen NÉMETORSZÁGNAK
1932-ben Bernard Lecache, a World Jewish League elnöke ezt mondta:
„Németország az első számú közellenségünk.
Célunk, hogy kegyelem nélkül hadat üzenjünk ellene."
1933 márciusában, még azelőtt, hogy a németek bármilyen zsidóellenes törvényt hoztak volna
és mielőtt bármilyen ellenségeskedés történt volna a zsidók ellen,
világméretű zsidó vezetők hivatalosan kiadták
hadüzenet Németország ellen.
Megkezdődött a német áruk világméretű zsidó bojkottja.
20 000 zsidó tüntetett a New York-i városházán.
Tüntetések és bojkottok a német áruk ellen irányultak.
Samuel Untermeyer a nemzetközi zsidóság nevében beszélt,
gazdasági bojkotttal hadat üzent Németországnak.
A március 24-i London Daily Express címlapján a következő cím szerepelt:
"JUDEA HÁBORÚAT üzen NÉMETORSZÁGNAK".
A zsidó vezetőket idézték, akik a
szent háború a német nép ellen:
"A zsidó nagykereskedő kilép a házából, a bankár, a tőzsde,
a kereskedő, az üzlete és a koldus az alázatos kunyhója,
hogy csatlakozzanak a hitleri nép elleni szent háborúhoz..."
„Az Express” azt mondta, hogy Németország most szembesül
kereskedelmének, pénzügyeinek és iparának nemzetközi bojkottjával.
Londonban, New Yorkban, Párizsban és Varsóban,
A zsidó üzletemberek összefognak, hogy gazdasági keresztes hadjáratra induljanak.
1933 augusztusában Samuel Untermeyer a tervezett megsemmisítésről beszélt
és folyik a zsidók kiirtása, és egy háborúról is
amit Németország ellen kell indítani, hogy megállítsák.
Egy hisztérikus rádióadásban Untermeyer a zsidókat szólította fel
hogy elpusztítsa Németországot egy szent háborúban
a németeket kegyetlen, vad vadállatoknak és vadállatoknak minősítve.
Untermeyer azt állította, hogy a németek megsemmisítik a zsidókat
"aljas koncentrációs táborokba zárva őket,
éheztetni és kínozni, ok nélkül meggyilkolni és verni őket
és a kínzás minden más elképzelhető formájához folyamodni,
megfoganhatatlanul embertelen,
amíg az öngyilkosság nem lett az egyetlen menekülési eszközük,
és mindezt kizárólag azért, mert ők vagy távoli őseik zsidók voltak..."
Ez 1933 volt, és Untermeyer már a holokausztról beszélt.
Nos, bizonyosan természetfeletti mentális képességekkel rendelkezett.
A WABC New York-i rádióadásában 1933. augusztus 6-án Untermeyer kijelentette, hogy:
"Mindnyájan, zsidók és pogányok egyaránt,
aki még nincs besorozva ebbe a szent háborúba, tegye meg most és itt.
Nem elég, ha nem vásárol Németországban gyártott árut.
Meg kell tagadnia az üzletet bármely kereskedővel vagy boltossal
akik bármilyen német gyártmányú árut árulnak
vagy aki pártfogolja a német hajókat vagy a hajózást...
Alá fogjuk a Hitler-rendszert, és észhez térítjük a német népet
azáltal, hogy megsemmisítik exportkereskedelmet, amelytől létük is múlik.
Az összes német áru és szolgáltatás bojkottja.
(?) Most kelletlenül világméretű bojkottba kell kezdenünk
(?), amelyben a férfiak és nők széles körű támogatását követeljük és kapjuk
minden hitvallás és osztály.
Minden korszakban nem folytattak több szent háborút.
Hogy kivegyék a részüket és szolgálják a civilizáció seregét,
(?) csak vásárolni és használni kell, de megtagadni a vásárlást és a felhasználást
(?) bármilyen Németországban gyártott áru vagy ??? német hajókon vagy hajózáson.
Az új Németország, amely ki fog szabadulni a zsidó felsőbbrendűségből
a zsidó érdekek ellenségének nyilvánították
és ezért újra gazdaságilag meg kellett fojtani.
Azt is fontos megjegyezni, hogy ez korábban is volt
Hitler úgy döntött, hogy bojkottálja a zsidó árukat.
Németországban és Palesztinában sok zsidó ellenezte a nemzetközi bojkottot
mondván, hogy elősegíti a zsidóellenes erőszakot Németországon belül.
Ezek a zsidók támogatták a nemzetiszocialista rendszert,
de a zsidó szupremácisták egyáltalán nem törődtek vele.
Annak ellenére, hogy a német kormány igyekezett enyhíteni a feszültséget
és megakadályozzák a névadás eszkalációját
és a nemzetközi zsidó vezetés fenyegetései – folytatta.
A Németország elleni zsidó hadjárat intenzitása olyan volt
Hitler kijelentette, hogy ha a kampány nem áll le,
egy nap bojkott lenne Németországban a zsidó tulajdonú üzletek ellen.
Ennek ellenére a gyűlöletkampány tovább kényszerítette Németországot
helyzetet teremtő védekező intézkedéseket tenni
ahol a zsidók egyre jobban kiközösítettek.
Hasonló szellemben írta a Natasha Retsch című zsidó újság:
"A Németország elleni háborút minden zsidó közösség meg fogja vívni,
konferenciák, kongresszusok... minden egyes zsidó által.
Ezáltal a Németország elleni háború ideológiailag élénkül
és előmozdítjuk érdekeinket, amelyek megkövetelik, hogy Németországot teljesen megsemmisítsék.
A veszély ránk, zsidókra nézve az egész német népben rejlik,
Németország egészében és külön-külön is.
Minden időre ártalmatlanná kell tenni.
Ebben a háborúban nekünk, zsidóknak részt kell venni,
és ezt a rendelkezésünkre álló minden erővel és erővel. "
Világszerte a zsidó vezetés a világ média és sajtó vasmarkolásával
most kezdte meg a Németország elleni propaganda tömeges megindítását,
amely hamarosan a második világháborúba fajul.
Erre közvetlenül reagált a német kormány
végre kezdeményezte a zsidó vállalkozások egynapos bojkottját,
miután a zsidók hadat üzentek Németországnak.
Dr. Joseph Goebbels bejelentette, hogy az egynapos bojkottot feloldják
ha felfüggesztenék a Németország-ellenes tiltakozásokat.
Goebbels figyelmeztetett, ha a tüntetések nem érnek véget
hogy újraindul a zsidóellenes bojkott.
Ez azonban nem segítene.
A világméretű zsidó bojkott hónapokig tartott.
Vladimir Jabotinsky, aki zsidó kommunista volt
és az Irgun terrorszervezet alapítója,
ezt írta a Natasha Retsch 1934. januári számában:
„Hónapok óta folyik a harc Németország ellen
minden zsidó közösség, konferencia, kongresszus, kereskedelmi szervezet,
minden zsidó a világon. Van okunk hinni
hogy a mi részünk a harcban általános értékű lesz.
Lelki és anyagi háborút engedünk el
az egész világ Németország ellen.
Németország ambíciója az, hogy ismét nagy nemzet legyen,
hogy visszahódítsa elveszett területeit és gyarmatait.
A mi zsidó érdekünk viszont
Németország teljes megsemmisítését követelik.
A német nemzet együttesen és egyénileg is veszélyt jelent számunkra.
David A. Brown, az Egyesült Zsidó Kampány országos elnöke, 1934, ezt mondta:
"Mi, zsidók háborút indítunk Németország ellen."
Chaim Weizmann, a Nemzetközi Zsidó Ügynökség elnöke
és a Cionista Világszervezet tagja
és később Izrael első elnöke, 1936-ban kijelentette:
„Nem túlzás azt állítani, hogy 6 millió zsidó
börtönbüntetésre ítélték a világnak ezen a részén,
ahol nemkívánatosak, és akik számára az országok fel vannak osztva azokra
ahol nemkívánatosak és ahol nem engedik be őket.
Emil Ludwig Cohn 1938-ban ezt mondta:
„Hitler nem akar háborút, de rá lesz kényszerítve, sőt, hamarosan.
Anglia mondja ki a végső szót, mint 1914-ben..."
Henry Morgenthau, az Egyesült Államok pénzügyminisztere, Hearst Press, 1933. szeptember, ezt mondta:
"1934-ben elkerülhetetlen volt a háború Európában."
1938-ban megismételték a zsidó hadüzenetet Németország ellen.
Az amerikai népet a zsidó tulajdonú sajtó sürgette
bojkottáljanak minden német árut és német vállalkozást.
Az 1936-os cionista világkonferencián Chaim Weizmann ezt mondta:
"Talán csak 2 millióan élik túl a közelgő holokausztot,
de készen állnak az életre Palesztinában."
Vegye figyelembe, hogy ez 1936-ban történt.
A Miami News által 1938. július 12-én közzétett levél,
"Öld meg a németeket" címmel ez állt:
– Semmi más, csak a vad fehérek szinte teljes kiirtása
biztosítja a békét a földön és a jóakaratot az emberek felé."
Alexander Kulisher zsidó professzor,
ügyvéd és cionista azt mondta 1937 októberében:
„Németország a judaizmus ellensége, és halálos gyűlölettel kell üldözni.
A mai judaizmus célja a
könyörtelen hadjárat minden német nép ellen
és a nemzet teljes pusztulását.
A kereskedelem teljes blokádját követeljük,
leállt a nyersanyag behozatal,
és megtorlás minden németnek, nőnek és gyereknek."
Németország válasza védekező, nem támadó intézkedés volt.
Fontos történetek,
fontos tények,
amelyek tisztázzák azokat a dolgokat, amelyeket nem kaptunk meg az iskolában.
Nem kaptuk meg a tantervben.
Még a felsőoktatásban sem tanították őket.
Előadásokat tartottam történelem professzorok előtt.
Miért gyűlölte Hitler valójában a zsidókat?
Mit akart tőlük?
Hogyan zavarták?
De mindez meg van írva itt a "Mein Kampf"-ban.
Ez a könyv csak nemrég jelent meg.
Most hagyták jóvá, hogy héberre lefordítsák.
Évek óta tilos volt...
De van egy korábbi fordítás, amelyet "Yad Vashem" készített
megengedték nekik...
Hitler azt állítja könyvében
hogy a zsidók kommunisták.
Ők csinálták az orosz forradalmat.
Ott 30 millió oroszt öltek meg.
Az összes intelligens, kegyetlen és szörnyű módon
és ez a tervük az egész világra.
A következő ország a sorban Németország.
Ők alapították a német kommunista és szocialista pártokat, és ez igaz.
"Ha most nem győzzük le őket, ki fognak zárni minket,
és még 20 milliót lemészárolnak, az összes intelligens embert."
És így jártak országról országra.
Így végül csak az intelligensek maradtak
a zsidók lennének.
És igaza van.
Az orosz forradalmat a zsidók csinálták.
Az orosz hadsereget Trockij építette.
Ő hozta létre a kommunista párt zsidó részlegét.
Az orosz kormány első képén
13 tagból,
6 zsidó volt.
Ki alapította a KGB-t?
zsidók.
Tehát minden világosan meg van írva.
Nem gyűlölte a zsidókat, mert „Peo”-juk volt. (?)
Nem gyűlölte őket, amiért megfigyelték Mitzvotot,
Mert ők kommunisták.
és világosan leírja:
"A zsidók elpusztították a vallást és a hitet."
„Németországban terjesztették az eretnekséget Istenben”.
Ezt pont itt írja.
Most már érted, miért nem tanítják ezt az iskolákban?
Mert ki írja a tananyagot?
Ugyanazok a baloldaliak.
Minden értéket elpusztítottak.
Megmérgezett irodalom és színház.
A 9 nagy német újságból 7 volt zsidók tulajdonában.
Azt hittem, még nem fejeztem be, hogy mit gondolok erről...
Miért történtek ezek az események - miért volt ez a konfliktus, a zsidók és a németek,
annyira éles lett, és miért ez a zsidógyűlölet, miért kellett ennek megtörténnie?
Még mindig teljesen homályos számomra.
De talán egyszer sikerül.
- A zsidók gyűlölete a németek iránt? - Igen.
Soha nem olvastam mástól,
olyan gyűlölettel teli kifejezéseket egy másik népről, mint a zsidóktól.
- Miért... - Több, mint a németek gyűlölete a zsidók iránt?
Ez sokkal később, a németek gyűlölete. A zsidók sokkal korábban voltak.
És ez... csak annyit kell tenned, hogy elolvasod a Talmudot.
Mind a 12 kötetem ott van az engedélyezettben,
legutóbbi fordítás és kiadás, 2002,
mert ellenőrizni akartuk a Talmud általánosan terjesztett állításait.
Pontosak? (Különösen egy engedélyezett kiadáshoz képest.)
És nem tudtam három oldalnál többet elolvasni, rosszul lettem tőle.
Ennyire felháborító ez, az összes dolog, ami a szexualitásról szól, és így tovább,
arról, hogyan teheted ezt egy hároméves gyerekkel, és...
Tudod, ez az egész annyira idegen tőlünk.
nem is akarok rá gondolni.
1923-tól 1933-ig német nacionalisták
rendszeresen zsidó kommunisták és terroristák célpontjai közé kerültek.
200 nemzetiszocialista és 216 rendőrtiszt
főként zsidó kommunisták gyilkolták meg.
20 000 nemzetiszocialista és 1976 rendőr sérült meg.
Herbert Norkus iskolás fiú, a Hitlerjugend tagja,
hat helyen brutálisan megszúrták.
Horst Wessel fiatal német diákot lelőtték.
A svájci nemzetiszocialista vezető, Wilhelm Gustloff
A zsidó David Frankfurter brutálisan meggyilkolta 1936-ban.
A németek felháborodtak a gyilkosságokon.
A német nép elleni terrorcselekmények
hosszú évekig ment vég nélkül.
1933. február 27-én, négy héttel Hitler kancellári kinevezése után,
kommunista terroristák felgyújtották a Reichstagot.
A helyi rendőrök elfogták a Marinus van der Lubbe nevű holland kommunistát.
a férfi, aki felgyújtotta a Reichstagot.
A tűz egy vörös színű polgárháború kezdete lehetett
mielőtt Hitler és az NSDAP meghonosodhatott volna.
Hindenburg és Hitler gyorsan cselekedtek, sürgősségi rendeleteket adtak ki
és letartóztatták a kommunista vezetőket
és később koncentrációs táborokba küldték.
A kommunisták többsége zsidó volt. A média ezért ábrázolja
mint a zsidók elleni szisztematikus üldözést.
A hosszú kések éjszakája, más néven Kolibri hadművelet,
A nemzetiszocialista Németországban történt 1934. június 30. és július 2. között.
Legalább 85 embert végeztek ki
és több mint ezren tartóztattak le a nemzetiszocialisták.
Ennek oka az volt, hogy vezetőként Ernst Rohm és mások
puccsot terveztek a németek ellen.
Hitler intézkedései a megelőzést szolgálták
újabb kommunista forradalom zajlik Németországban.
A tisztogatás megerősödött és megszilárdult
a hadsereg vezetőinek támogatása Hitlernek.
1938. november 9-én
egy Hershel Grynszpan nevű lengyel zsidó elérte a német követséget
beszélni kért a diplomáciai stáb egyik tagjával.
Amikor Ernst vom Rath, egy 29 éves német diplomata Párizsban dolgozott,
jött köszönteni a látogatót, Grynszpan felkapta a pisztolyát
és hidegvérrel meggyilkolta.
Ez volt a szalma, ami eltörte a teve hátát.
A németeknek most már elegük van a zsidó ihletésű bojkottokból, rágalmazásokból,
háborúskodás és ellenük irányuló gyilkosságok.
A gyilkosság híre zavargásokat, fáklyát és vandalizmust váltott ki
zsidó és kommunista üzletek és üzletek felé irányították.
A zavargásokat egyetlen hivatalos NSDAP-tag sem szankcionálta
és egy dühös Goebbels parancsolta, hogy azonnal hagyják abba az erőszakot,
és az első éjszaka után abbamaradt.
Goebbels akkoriban a megdöntésről tárgyalt
a nemzetközi zsidó embargót
és attól tartott, hogy az erőszak kisiklatja a tárgyalásokat.
Kora reggel a Kristallnacht eseményeit követően,
Goebbels egy rádióadásban bejelentette, hogy bármilyen fellépést a zsidók ellen
szigorúan megtiltották, és súlyos büntetésekre figyelmeztették
amiért nem engedelmeskedett ennek a parancsnak.
Panaszkodott, hogy most meg kell magyaráznia ezt a szörnyű ügyet
a német népnek és a világnak
és hogy egyszerűen nem tudta, milyen hiteles magyarázatot adjon.
Hitler is dühös volt, amikor először hallott róla
és elrendelte, hogy küldjék el a telexüzenetet Galatea(?) irodáiba, amely így szólt:
"A legfelsőbb hatóság kifejezett parancsára,
zsidó vállalkozások vagy egyéb tulajdon elleni gyújtogatás
semmi esetre és semmilyen körülmények között nem szabad megtörténnie."
Több embert is letartóztattak zsidók elleni erőszak miatt.
Az erőszak éjszakája, amelyet a zsidók Kristályéjszakának neveznek,
a törött üveg éjszakáját gyakran emlegetik a nyugati médiában
a tankönyveinkben pedig őrült, spontán, antiszemita zavargásokként.
De az ismételt terror, pszichológiai hadviselés, agitáció, bojkott
és gyilkosságokat, amelyek valójában német haragot váltottak ki,
soha nem említik a történelemkönyveinkben.
Miután a zsidók hadat üzentek Németországnak, 1933.
A német tisztviselők megalkuvtak és titkos tárgyalásokon alkut kötöttek
a Cionista Világszervezet palesztinai központjával,
amely lehetővé tenné, hogy a német zsidók és vagyonaik Palesztinába kerüljenek.
Ezt az üzletet Átruházási Megállapodásnak vagy Haavara-megállapodásnak hívták.
Ez a paktum zsidók ezreit tette lehetővé
hogy sértetlen vagyonukkal Palesztinába vándoroljanak.
A kivándorlás törvényesen lebonyolított és szabályozott ügy volt
és nem valami vad repülés.
Ez egy kísérlet volt a konfliktusok békés megoldására
a zsidókat és a németeket, hogy újra békében élhessenek.
Minden zsidó Palesztinába költözött
pénzt helyez el egy speciális számlára Németországban.
A pénzt aztán német gyártású mezőgazdasági szerszámok vásárlására fordították,
építőanyagok, szivattyúk és műtrágyák stb.
amelyeket Palesztinába exportáltak és ott értékesítettek
a zsidó tulajdonú Haavara Társaság Tel Avivban.
Az eladásból befolyt pénzt aztán a zsidó emigráns kapta
amikor megérkezett Palesztinába
németországi letétének megfelelő összegben.
A megállapodás tehát azt a cionista célt szolgálta, hogy elhozza a zsidó népet
és eszközöket Palesztinába, miközben a német célt szolgálja
csökkenti a zsidó befolyást Németországban.
Így Hitler támogatta a zsidók kivándorlását Palesztinába
a keleti országokban 1933-tól 1941-ig,
amikor a háború megakadályozta a további együttműködést.
Mire kitört a második világháború, Izrael gazdasága
félbillió dollár értékű vagyona lenne
Németországból a Haavara megállapodáson keresztül szállítják.
Eközben az Egyesült Államokban az 1929 és 1939 közötti években
2 millió mexikóit is deportáltak Mexikóba,
ahogy először Herbert Hoover elnök felhatalmazta.
Közülük 1,2 millió amerikai állampolgár született.
Hitler végső megoldása a zsidó problémára
hazát teremtett a zsidóknak Madagaszkár gyönyörű szigetén,
Dél-Afrika partjainál, és évente 1 millió zsidót telepít át
német védelem és felügyelet alatt.
A zsidó haza gondolata Madagaszkáron
valójában az 1880-as évek óta terjesztették Európában.
A nemzetiszocialisták részletes tervet dolgoztak ki
a zsidók Madagaszkárra való evakuálására
és ottani letelepedésükért.
Heydrich SS vezérőrnagy benyújtotta ezt a tervet
közvetlenül a Birodalom külügyminiszterének 1940 augusztusában.
A madagaszkári tervet sajnos elvetették
amikor a britek 1942-ben megszállták a szigetet,
a madagaszkári csata után elvette az irányítást a Vichy Franciaországtól.
A zsidó Madagaszkár mindenki számára előnyös megoldás lett volna a zsidók és az európaiak számára
és megkímélte volna a szegény palesztinokat és más arab nemzeteket
az összes borzalmat és háborút, amit elviselnek
Izrael 1948-as megalapítása után.
Az európaiaknak és a zsidóknak évszázadok óta gondjaik voltak az együttélésben.
A zsidókat korábban több mint 100 nemzetből űzték el.
Ez a kiutasítás nem volt újdonság.
Minden egyes nemzet, ahol a zsidók teljes jogokat és kiváltságokat kaptak,
kizsákmányolták és erkölcsileg megrontották a befogadó nemzetet,
beszennyezték a pogányokat, majd lázadást keltettek maguk ellen.
A zsidó szupremácisták természetesen
mindig az "antiszemitizmust" lehetett hibáztatni.
A nemzetiszocialisták azt akarták, hogy a zsidók elhagyják Németországot
és a cionisták azt akarták, hogy a zsidók Palesztinába jöjjenek
hogy segítse a cionista állam létrehozását.
A nemzetiszocialisták konferenciát tartottak Wannsee-ben,
Berlin egyik külvárosában, 1942. január 20-án,
ahol a zsidóprobléma végső megoldásáról döntöttek.
A találkozó eredeti dokumentuma valóban elérhető az interneten
és sehol nem mond semmit a zsidók megöléséről.
Az ülésen nem esett szó sem gázkamráról, sem lövöldözésről,
sem bármely más irtási módszer.
Soha nem volt végleges megoldási terv. DAVID COLE HANGJA
Ez az egyik hazugság, ami lebeg. Zsidó holokauszt revizionista
Csak azért, mert a nácik a végső megoldás kifejezést használták,
mind a háború előtti években, mind a háború elején,
ez nem jelenti azt, hogy valaha is készítettek tervet.
Még az ülés jegyzőkönyvét is, a felvett jegyzőkönyvet is
a Wannsee-i konferenciáról elég világosan kijelenteni
hogy a zsidókat egyszer szabadon engedik,
így szó sem volt semmilyen végleges megoldási tervről.
Egyszerűen szó volt róla
"Nos, most, hogy a keleti front egyfajta elakadt,
ki kell találnunk, mit kezdjünk ezzel a sok emberrel
több millió zsidót, akiket most őrizetben tartunk."
Ez egy olyan probléma volt, amellyel a nácik úgy érezték, hogy foglalkozniuk kell vele,
de nem úgy, hogy egyetlen hatalmas, túlnyúló tervet készítenek.
A Wannsee konferencia célja a megbeszélés és a tervezés volt
hogyan deportálnák Európa zsidóit keletre.
Néhány zsidó Németországban maradna
útépítéssel és egyebekkel dolgozni.
Azt is elhatározták, hogy az első világháborúban részt vevő zsidók
mindannyian 65 év felettiek, és mindannyian az iparban dolgoztak,
Németországban maradna.
Ezt Yehuda Bauer is megerősítette,
a holokauszt tanulmányok professzora az Avraham Harmon Intézetben
A kortárs zsidóság a jeruzsálemi Héber Egyetemen.
Lengyelországban tranzittáborokat is létrehoztak
hogy megkönnyítsék a zsidók bevándorlását.
Az "Endlosung der Judenfrage" kifejezés, a zsidókérdés végső megoldása
ez volt a nemzetiszocialisták által használt kifejezés
az „Auswanderung”-ról, a kivándorlásról,
és "Evakuierung", a zsidók evakuálása a megszállt Európában,
keletre, Palesztinára és Madagaszkárra.
Az elsők azonban, akik ezt a kifejezést használták, valójában a cionisták voltak.
A zsidókérdés végső megoldása valójában az,
közvetlen idézet az 1897-es Cionista Kiáltványból.
A hírhedt kifejezést vezető cionisták használták
jóval az NSDAP létezése előtt.
1897-ben az Országos Zsidó Szövetség - Köln
közzétette programját („Tézisek” néven):
„A tapasztalat azt mutatja, hogy a polgári emancipáció elmaradt
a zsidó nép társadalmi és kulturális jövőjének biztosításáról.
A zsidókérdés végső megoldása tehát ebben rejlik
a zsidó állam megalapításában."
1897-ben a Rothschildok megalapították a Cionista Kongresszust
és megbeszélte első találkozását Münchenben.
Ezt a svájci Bázelben rendezték át.
Ezt az összejövetelt a „cionizmus atyja”, Theodor Herzl vezette.
1899-ben pedig a „zsidókérdés végső megoldását” javasolta.
és javasolta a zsidó vagyon likvidálását:
„Létfontosságú, hogy a zsidók szenvedései súlyosbodjanak...
ez segíteni fog terveink megvalósításában.
Van egy remek ötletem...
Arra fogom rávenni az antiszemitákat, hogy likvidálják a zsidó vagyont...
Az antiszemiták ezzel segíteni fognak nekünk abban, hogy megerősödjenek
a zsidók üldözése és elnyomása.
Az antiszemiták lesznek a legjobb barátaink."
Herzl a „zsidókérdés végső megoldása” kifejezést is használta.
az orosz cárhoz írt 1899-es levelében.
„...tartozom az engedélyemmel, hogy benyújtsam a cionista tervet
a zsidókérdés végső megoldásáért."
A cionista Nahum Sokolov 1919-ben, History of Cionism című könyvében ezt írta:
„A modern civilizáció előrehaladását valaminek tekintik
modern Messiás a zsidó probléma végső megoldásáért."
Richard James Horatio Gottheil egy rabbi fia volt
és az Amerikai Cionisták Szövetségének elnöke. Ő mondta:
"A zsidók asszimilációja nem lehet a zsidókérdés végső megoldása."
A Jewish Year Book of 5676 kijelenti, hogy a brit zsidók
politikát fogadott el "a zsidókérdés végső megoldására".
Még 1940-ben is megjelent egy zsidó folyóiratcikk, Trockijt idézve,
említette "A zsidókérdés végső megoldását".
Aryeh Leon Kubovy izraeli ügyvéd, diplomata és cionista azt mondta:
Nincsenek Hitler, Himmler vagy Heydrich által aláírt dokumentumok
ha a zsidók kiirtásáról beszélünk...
A „irtás” szó nem szerepel Goering Heydrichnek írt levelében
a zsidókérdés végső megoldásáról."
HITLER KÜZDELME A BÉKÉÉRT
Hitler fő célja a Versailles-i Szerződés problémáinak orvoslása volt
és visszavenni az ellopott német területet
hogy minden németet egyesítsen a Harmadik Birodalomban.
Hitler már 1923-ban ezt mondta beszédében:
„Amíg ez a szerződés fennáll,
nem jöhet létre a német nép feltámadása.
Semmiféle társadalmi reform nem lehetséges.
A szerződést 20 millió német halálra hozták
és tönkretenni a német nemzetet.
Amit a politikailag korrekt történészek nem említenek
vagy szándékosan eltitkolni az a tény, hogy Hitler valóban több
világháború elkerülésére irányuló kísérleteket dokumentált.
Azonban mindegyik békeajánlatot elutasították
azok, akik profitálnának a Németországgal vívott háborúból.
1933. május 17-én
Hitler beszédet mondott, amelyben kijelentette, hogy Németország hajlandó leszerelni
ha a szomszédos országok viszonoznák.
A javaslatot elutasították.
Ehelyett a többi ország továbbra is fegyverekkel töltötte fel arzenálját,
felhalmozva robbanóanyag-készleteiket és növelve csapataik számát.
A Népszövetség, a győztes hatalmak globalista eszköze,
próbaidőre kényszerítette Németországot
mielõtt a többi ország lefegyverzését tárgyalni lehetne.
Így 1933. október 14-én
Hitler kivált a globalista Népszövetségből
amellyel lehetetlen volt megegyezni.
1933. december 18-án Hitler benyújtott egy hatpontos javaslatot
a nemzetközi kapcsolatok javítására.
1934. január 26-án
Hitler megnemtámadási egyezményt kötött Lengyelországgal.
A Birodalom veszélyei most olyan nagyok voltak
hogy Hitler 1935. március 16-án újra bevezette a sorkatonaságot.
1935. március 1-jén Hitler minden lehetséges alkalommal biztosította Franciaországot
arról a vágyáról, hogy békében éljen vele.
1935. május 21-én Hitler újabb kísérletet tett
hogy elkerülje a háború növekvő lehetőségét.
1935. június 18-án
Hitler haditengerészeti megállapodásról tárgyalt Nagy-Britanniával.
1936. március 31-én
Hitler átfogó béketervet fogalmazott meg.
Ez a béketerv valódi fordulópont lehetett
Európa összes nemzetének jólétéért.
„Nemzetközi ügyekben az ésszerűségre hivatkozom.
Meg akarom mutatni, hogy az örök ellenségeskedés gondolata téves.
Nem vagyunk örökletes ellenségek." - Adolf Hitler 1936
Ezt a háborút rákényszerítjük Hitlerre, ha akarja, ha nem."
- Winston Churchill egy 1936-os adásban
A KAPCSOLAT
Az Anschluss Ausztria önkéntes egyesülése volt a Német Birodalommal.
A versailles-i szerződés szétverte az osztrák-magyar birodalmat
és megtagadta az új Ausztria egyesülését Németországgal,
de miután látta a hitleri Németország nagy sikerét,
Az osztrákok egyesülési vágyát nem lehetett megállítani
örömteli testvéreikkel,
az osztrák állampolgárok túlnyomó 99%-a
megszavazták, hogy újra egyesüljenek germán testvéreikkel.
Lövés nélkül, 1938. március 12-én reggel
A német csapatok átlépték a határt Hitler szülőhelye, Braunau közelében.
és megváltóként és felszabadítóként üdvözölték őket az örömteli osztrákok.
Testvéri gesztusként az osztrákok felé
és a békés újraegyesülés jele a világ többi részének,
Hitler meghívta az osztrák csapatokat, hogy vonuljanak be Németországba is.
Nem meglepő módon a nyugati globalista média
úgy ábrázolta az örömteli egyesülést
"Németország megszállta és meghódította Ausztriát".
Ausztria még mindig a depresszióban volt, amikor Hitler egyesítette mindkét országot.
Ezt a problémát Németország segítségével sikerült megfordítani.
A rend helyreállt, és két éven belül teljes foglalkoztatás volt.
1938. március 12
A MÜNCHENI MEGÁLLAPODÁS
A csehszlovákiai német nép
ugyanaz a vágy, hogy újra egyesüljenek Németországgal.
Amikor a versailles-i békeszerződés darabokra szakította Ausztria-Magyarországot,
egyesítette a cseheket, szlovákokat, németeket és magyarokat
Csehszlovákia nevű mesterséges államba.
Prága és Csehország évszázadok óta Németország része.
A prágai rezsim komoly fenyegetést jelentett Németország számára.
Csehszlovákia kommunista elnöke, Benes
Kreml urai parancsot kaptak a határok megnyitására
a kommunista seregeknek egy pillanat alatt
háborút indítani Németország ellen.
Prága volt a szovjet ugródeszka Németország felé.
A német Szudéta-vidék Németországtól délre,
3,5 millió lakosa volt. Akárcsak az osztrákok,
a Szudéta-vidékiek egyesülni akartak Németországgal,
de Csehszlovákia kommunista elnöke, Edward Benes,
nem engedné.
A szudéta-vidékieket már akkor is súlyosan bántalmazták
Csehszlovákia kommunista állama által.
Ennek befejezéseként 1939. március 15-én
A német csapatok bevonultak Csehszlovákiába.
Később, ugyanazon a napon Hitler Prágában tartózkodott csapataival.
Az ügy békés megoldása érdekében
Hitler rendkívüli konferenciát hívott össze Münchenben
Olaszországgal, Franciaországgal és Angliával.
Mindenki egyetértett abban, hogy a német Szudéta-vidék egyesül Németországgal
és hogy a szlovákoknak saját államuk lesz Szlovák Köztársaság néven.
A szudétanémetek visszakerültek a német uralom alá,
ahogy akarták. Valóban win-win szituáció.
Ahogy Ausztriába érkezve,
Hitler is hősi fogadtatásban részesült a Szudéta-vidéken.
Chamberlain boldog válaszra tért vissza Münchenből,
lengette a papírt, amelyet Hitlerrel aláírt, és kijelentette:
"Történetünk során másodszor,
egy brit miniszterelnök visszatért Németországból
békét hozni becsülettel. Azt hiszem, ez a béke a mi korunknak."
1938 decemberében Hitler utasította a német külügyminisztert
hogy megállapodást kössön Franciaországgal.
A LENGYEL KORRIDOR
Az első világháború után a szövetségesek feldarabolták a német területeket
és megkapta Németország Nyugat-Poroszországának egy részét
az újonnan alapított lengyel nemzetnek.
Kelet-Poroszország teljesen el volt vágva és elszigetelve Németországtól.
A versailles-i békeszerződés elválasztotta Danzig városát Németországtól
és polgárai akarata ellenére Lengyelországnak adta.
Stefan Wolff politológus,
a Birminghami Egyetem professzora szerint:
„A lengyel állami tisztviselők tettei a folyosó felállítása után
az asszimiláció és az elnyomás folyamatát követte."
Ennek eredményeként nagy mennyiségű német nemzetiségű
világháború után elhagyta Lengyelországot.
A korabeli német statisztikusok szerint 1921-ig 592 000 német távozott
és más lengyel tudósok azt mondják, hogy legfeljebb egymillió német távozott.
Danzig szabad városa több mint 90 százalékban német volt
és 1871 óta Németországhoz tartozott.
A túlnyomórészt német ajkú lakosságú város,
a környező német területtel, Kelet-Poroszországgal együtt,
A versailles-i békeszerződés Danzigot elszigetelte a német szárazföldtől.
(?) amely korábban német terület, amely jelenleg Lengyelországhoz tartozik,
átvágva a németországi porosz-pomerániai régiót.
A közhiedelemmel ellentétben Hitler nem haragudott a lengyelekre.
Valójában mély benyomást tett rá a lengyel győzelem
a lengyel-szovjet háborúban, 1919-1921.
Hitler olyan szövetséget akart Lengyelországgal, mint Olaszországgal
és ha tehette volna, összeállt volna a lengyel néppel
hogy megvédje Európát a kommunizmustól.
Joseph Pilsudski marsall Lengyelország egyik vezetője volt
egészen 1935-ben bekövetkezett haláláig. Hitler bálványozta.
1934-ben békeszerződést írt alá Adolf Hitler és Pilsudski.
biztosítva a békét a két nemzet között.
„Jó volt, hogy Lengyelország részt vegyen
a bolsevizmus elleni védőfalban” – mondta Hitler.
Minden lengyel hadosztály a katonai hatalom megerősítését jelentené
nemcsak egy lehetséges, de már most is lényegesen nyilvánvaló ellen,
a bolsevizmus támadása Európa ellen.
Hitler most minden lengyelellenes propagandát betiltott.
Hitler 1935. május 21-én egy Reichstag-beszédében ezt mondta:
„Megértéssel és szívből jövő barátsággal elismerjük
az igazi nacionalistáké a lengyel állam, mint otthon
egy nagy nemzettudatos népé."
Ennek a megnemtámadási egyezménynek megfelelően
mindkét ország ígéretet tett arra, hogy problémáit tárgyalások útján oldja meg,
nem fegyveres konfliktus.
Sajnos Pilsudski 1935. május 12-én halt meg.
és a béketárgyalások meghiúsultak.
Németországban most félárbocra lobogtak a zászlók.
Hitlert igazán elszomorította Pilsudski halála
és még levelet is írt a feleségének.
A lengyel vezető hirtelen halála nagyon rossz hír volt Németország számára.
A népszerű marsall utódja Edward Rydz-Smigly marsall lett.
Pilsudski halála és Smigly felemelkedése
nagy kudarc volt Németország számára.
Smiglyt nem érdekelte a Németországgal való béke
és ehelyett aláírta a lengyel-brit közös védelmi paktumot,
amely brit katonai segítséget ígért egy helyzetben
ha Lengyelországot megtámadná egy másik európai ország.
Amerika zsidó pénzügyminisztere, Henry Morgenthau Jr.
telefonált a zsidó francia politikusnak, Leon Blumnak,
és javasolta a franciaországi német bankszámlák befagyasztását
abban a reményben, hogy Franciaországot háborúba löki Németországgal.
1938 októberében Smigly lengyel diktátor követelte Szilézia egy részét
és néhány más kisebb cseh terület.
A lengyel hadsereg annektálta a 227 399 lakosú területeket
és lengyel tankok gördültek be az elcsatolt cseh területre.
A csehek túlságosan tehetetlenek voltak ahhoz, hogy megállítsák a kényszerű annexiókat.
1939. március 16-án, állítólag semleges Roosevelt
ultimátumot küldött Nagy-Britanniának, és ezt követelte a továbbiakban
a brit kormány határozottan ellenezné Németországot.
Most elkezdtek keringeni a térképek, amelyeken egy új nyugat-lengyel határ látható
Berlintől nyugatra terjed.
Német újságok és politikusok, mint Adolf Hitler
most szervezkedéssel és eltűréssel vádolta a lengyel hatóságokat
a Lengyelországban élő német nemzetiségűek erőszakos etnikai tisztogatása.
1939. április 25-én
William Bullitt zsidó diplomata, újságíró és regényíró,
felhívta az amerikai újság rovatvezetőjét, Karl Henry von Wiegandot,
a nemzetközi hírszolgálat európai főtudósítója
a párizsi amerikai nagykövetségre, és azt mondta neki:
„Az európai háború eldőlt.
Lengyelország biztosította Nagy-Britannia és Franciaország támogatását,
és nem enged Németország követeléseinek.
Amerika hamarosan háborúban lesz, miután Nagy-Britannia és Franciaország belép a háborúba."
Egy titkos beszélgetés során a Hyde Parkban 1939. május 28-án,
Roosevelt biztosította Csehszlovákia volt kommunista elnökét,
dr. Edward Banes szerint Amerika aktívan beavatkozik
Nagy-Britannia és Franciaország oldalán a várható európai háborúban.
Jerzy Potocki gróf lengyel nagykövet volt az Egyesült Államokban.
1934-ben kifejtette, hogy:
„Mindenekelőtt a propaganda itt teljes egészében zsidó kézben van.
Ha a nyilvánosság tudatlanságát szem előtt tartjuk, propagandájuk olyan hatékony
hogy az embereknek nincs valódi ismerete a dolgok valódi állásáról Európában.
Roosevelt elnök kapta a hatalmat
hatalmas tartalékokat teremteni a fegyverzetben egy jövőbeli háborúhoz,
amely felé a zsidók szándékosan tartanak."
A varsói külügyminiszternek küldött washingtoni jelentésben
1939. február 9-én ezt írta:
"A zsidók nyomása Roosevelt elnökre és a külügyminisztériumra
egyre erősebb...
a zsidók jelenleg a vezetők a háborús pszichózis megteremtésében
ami az egész világot háborúba sodorná és általános katasztrófát idézne elő.
Ez a hangulat egyre nyilvánvalóbbá válik.
A demokratikus államok meghatározásában
a zsidók is igazi káoszt teremtettek:
összekeverték a demokrácia és a kommunizmus eszméjét
és mindenekelőtt a nácizmus elleni gyűlölet égetésére tűzték a zászlót.
Ez a gyűlölet őrületté vált.
Mindenhol és minden eszközzel terjesztik:
a színházakban, a moziban és a sajtóban.
A németeket Hitler arroganciája alatt élő nemzetként ábrázolják,
amely az egész világot meg akarja hódítani
és az egész emberiséget a vér óceánjába fojtja.
A zsidó sajtó képviselőivel folytatott beszélgetések során
Többször szembeszálltam a kérlelhetetlennel
és meggyőződése, hogy a háború elkerülhetetlen.
Ez a nemzetközi zsidóság a propaganda minden eszközét kiaknázza
hogy szembeszálljon minden olyan irányzattal
a nemzetek közötti konszolidáció és megértés.
Ily módon a meggyőződés folyamatosan, de biztosan növekszik
az itteni közvélemény szerint a németek és műholdaik,
a fasizmus formájában olyan ellenségek, akiknek lenniük kell
leigázta a „demokratikus világ”.
Egy 1939. július 6-i naplóbejegyzésében ezt mondta:
„Nyugaton mindenféle elem nyíltan szorgalmazta a háborút:
a zsidók, a szuperkapitalisták, a fegyverkereskedők.
Ma mindannyian készen állnak egy nagyszerű üzletre,
mert találtak egy helyet, amit fel lehet gyújtani: Danzig;
és egy harcra kész nemzet: Lengyelország.
A hátunkon akarnak üzletelni.
Közömbösek hazánk elpusztítása iránt.
Valóban, mivel később mindent újra kell építeni,
ebből is profitálhatnak."
Mint korábban, a lengyelországi németek üldözött kisebbség volt,
minden jogtól megfosztva, akárcsak a Csehszlovákiában rekedt németeknél.
1919 és 1939 között Németországot többször is megtámadták
a zsidó vagy kommunista érdekekért dolgozó lengyel partizánok.
Már 80 000 német nemzetiségű volt menekülttáborokban
mind Danzigban, mind a Német Birodalomban.
William Joyce ír disszidáló Németországba a következőket mondta:
„A német férfiakat és nőket úgy vadászták, mint a vadállatokat
Bromberg utcáin keresztül. Amikor elkapták őket,
megcsonkította és darabokra tépte a lengyel tömeg...
Minden nappal nőtt a mészárlás.
Németek ezrei menekültek el lengyelországi otthonaikból
semmi mással, csak a viselt ruhákkal.
Augusztus 25. és augusztus 31. közötti éjszakákon
számtalan támadás történt német vérű civilek ellen,
44 tökéletesen hitelesített fegyveres erőszakos cselekmény
német hivatalos személyek és vagyon ellen."
Bromberg körzetében 12 857 halottat azonosítottak,
nagyszámú azonosítatlan halottat hagyva ott
és még sok más halott.
Hogan és a Wehrmacht Háborús Bűnügyi Hivatal is egyetért ezekkel a következtetésekkel.
Ezek a történelmi tények is beigazolódtak
Theodor Bierschenk keletnémet történész 1954-ben,
és Otto Heike szociáldemokrata újságíró 1955-ben,
lengyel dokumentumok alapján.
George Ohio elmondta: „Németországban éltem az 1980-as években
amikor még sok háború alatt élt ember élt.
Megkerestem mindenkit, aki Lengyelország közelében élt 1939-ben
és volt szerencséje több emberrel is találkozni.
Az egyik vámos volt, aki azt mondta, olyan rossz a helyzet a határon
felfegyverkeztek, és gránátok is voltak az irodájukban, készen a támadásokra.
Egy másik azt mondta, hogy a haszonállatait gyakran lopták el lengyel terroristák.
Egy másik arról mesélt, hogy unokahúgát megerőszakolta egy lengyel, aki átlépte a határt.
Ez csak egy a sok történet közül, amelyet német civilek meséltek nekem
akik szemtanúi voltak ezeknek a határbetöréseknek, akárcsak 1919-1928 között.
Egy dolog, amit sokan nem látnak, az az
Lengyelország nyíltan támadta Németországot
közvetlenül az első világháború után, ami számos határharchoz vezetett.
Miután Németország nyomást gyakorolt ​​Lengyelországra, hogy dolgozzon ki megoldást a folyosóra,
a támadások újra kezdődtek.
És egy dolog világos számomra
Nem Németország találta ki ezeket a támadásokat."
A problémák megoldására Hitler számos gyakorlati javaslatot tett,
amely magában foglalta a kulcsfontosságú kikötői területek demilitarizálását,
nyilvános népszavazás Gdynia balti-tengeri lengyel kikötővárosként való elfogadásáról,
1 km széles vasúti és közúti átjárók Kelet-Poroszország és Németország között
vagy összekötni Lengyelországot a Balti-tengerrel.
Aláírnák a Komintern-ellenes paktumot is
hogy megvédje Lengyelországot a kommunista felforgatástól.
Minden egyes német javaslatot figyelmen kívül hagytak.
A széles körben ellenszenves J�zef Beck lengyel külügyminiszter
minden egyes német javaslatot visszautasított.
Ezek után a német propaganda Lengyelország ellen fordulna.
Nagy-Britannia és Franciaország is nyíltan megkereste az ÚJ SZENT SZÖVETSÉGET
Sztálin népirtó bolsevik rezsimje EGY ÚJ SZENT SZÖVETSÉG
a Triple Antant Szövetség új verziójának helyreállításának reményében
amely létrehozta a kétfrontos első világháborút Németország ellen.
Rydz-Smigly, Lengyelország új diktátora,
a globalisták kiválasztották, hogy felvegyék a harcot Németországgal,
hogy Nagy-Britannia és Franciaország aztán keletről támadja meg Németországot
Lengyelország és végül a Szovjetunió védelmében
hogy aztán keletről csatlakozzon a Németország elleni harchoz.
Ez a Németország felé tervezett agressziós stratégia
nyíltan és a mainstream médiában is megvitatásra került.
Például már 1938-ban egy „Új szent szövetség” című könyvben
az ismert zsidó író, Emil Ludwig, született Emil Cohn.
A könyvben pontosan ugyanaz újjászületésére szólított fel
kétfrontos katonai szövetség, amely két évtizeddel korábban
összeesküdtek Németország ellen.
Egyesült Királyság, Franciaország, USA, Oroszország,
a rendkívül befolyásos globalista New York-i székhelyű Külkapcsolatok Tanácsa,
a Foreign Affairs című magazinjában,
kedvező értékelést végzett Ludwig könyvéről, amelyben a lehetőség
nyíltan megerősítették a kétfrontos szövetség létrehozását.
Emil Ludwig azt mondta:
"Még akkor is, ha Hitler az utolsó pillanatban el akarja kerülni a háborút
ami elpusztítaná, akarata ellenére is
kénytelen háborút viselni."
Hitler átlátott ezen az átlátszó játékon
és ennek következtében Sztálinhoz nyúlt.
1939. augusztus 23-án Hitler aláírta a német-szovjet megnemtámadási szerződést.
más néven Molotov-Ribbentrop paktum.
Ezt azért tették, hogy megakadályozzák a háborút szító nyugati szövetségeseket
új hármas antantjuk szovjetekkel való semlegesítésével.
Hitler nem akart kétfrontos háborút
és a Sztálinnal kötött ideiglenes szövetség reményből jött létre
hogy a britek nem mernének hadat üzenni.
A paktum aláírása után is
Hitler továbbra is megpróbálta elkerülni a háborút azáltal, hogy a szövetségesekhez fordult tárgyalásokért
amibe nem voltak hajlandók minden alkalommal bekapcsolódni.
Hitler még egy szívhez szóló levelet is írt Daladier francia elnöknek
néhány nappal azután, hogy Ribbentrop és Molotov kész üzletet kötöttek Moszkvában.
Már 1930 októberében
a The League of Great Powers című befolyásos lengyel újság
a következő nyilatkozatot tette:
„A harc Lengyelország és Németország között elkerülhetetlen.
Szisztematikusan fel kell készülnünk rá.
...Németország vereségét a lengyel csapatoknak kell előállítaniuk
a terület közepén, hogy Németország szívére csapjon.
A Németországgal vívott háborúban nem lesznek foglyok,
és nem lesz hely sem az emberi érzéseknek, sem a kulturális érzelmeknek.
A világ megremeg a német-lengyel háború előtt.
Az áldozatkészség emberfeletti hangulatát fogjuk felidézni katonáinkban
és a könyörtelen bosszú és kegyetlenség szelleme."
A varsói Depesza újság 1939. augusztus 20-án,
a következő üzenetet küldte:
„Készen állunk arra, hogy szerződést kössünk az ördöggel
ha segít nekünk a Hitler elleni harcban. Hallgat:
Németország ellen nemcsak Hitler ellen.
A német vér egy jövőbeli háborúban ilyen patakokban ömlik majd
mintha a világ kezdete óta nem láttak volna."
Rydz-Smigly lengyel marsall a Daily Mailben 1939. augusztus 6-án a következőket mondta:
„Lengyelország háborút akar Németországgal
Németország pedig akkor sem tudja elkerülni, ha akarná."
A párizsi lengyel nagykövet 1939. augusztus 15-én azt mondta:
"Ez egy lengyel hadsereg lesz, amely a háború első napján megtámadja Németországot."
A Lord Beaverbrook a legjobb újság (?) volt Nagy-Britanniában.
A Daily Express a világ legolvasottabb újsága volt akkoriban.
1938 márciusában írt magánlevelében ezt írta:
„20 000 német zsidó él Angliában – a szakmákban, kutatásokat folytatva.
Mindannyian a Németországgal való megegyezés ellen dolgoznak.
A zsidóknak itt nagy szerepük van a sajtóban...
Én legalábbis megrendültem. A zsidók háborúba kergethetnek minket."
Hitler végül kijelentette Sir Neville Henderson brit nagykövetnek
1939. augusztus 25-én:
"Lengyelország provokációi elviselhetetlenné váltak."
A lengyel tisztviselőket arra biztatták, hogy támadják meg Németországot
Sir Howard William Kennard brit nagykövet ígéretei szerint
és Leon Noel francia nagykövet.
Azt ígérték, hogy Nagy-Britannia és Franciaország
azonnali segítségére sietne Lengyelországnak, ha Németország támadna.
Hitler csak augusztusban több mint 30 határsértést említett
1939. szeptember 1-i Reichstag-beszédében.
1939 augusztusának utolsó heteiben
A németeket végül a falvakban terrorizálták ezzel a kifejezéssel
"mészárolja le őket".
Faji propaganda a lengyel, főleg zsidó tulajdonú sajtóban
jelentős szerepet játszott a német nemzetiségűek üldözésében.
A támadások szeptember 3-án értek el csúcspontjukat Brombergben.
az úgynevezett véres vasárnapon.
A lengyel katonaság teljes mértékben támogatta a lengyel civileket és partizánokat,
a még Lengyelországban maradt német kisebbség levadászása, lemészárlása.
A szokásos kommunista gyakorlat szerint a német lakosságot levadászták.
A házakat átkutatták, a német nemzetiségűeket pedig megverték és megerőszakolták.
Általában összeterelték őket, elűzték és lemészárolták őket
elszigetelt foltokban 39, 48, 53 és 104 közötti számban egyszerre.
Legalább 5500-at vágtak le, mint disznót.
A gyerekeket pajtákra szegezték,
nőket erőszakoltak meg és fejszével agyonvágtak,
a férfiakat agyonverték és agyonverték.
328 németet tereltek be Bromberg protestáns templomába
ami után a templomot felgyújtották. Mind a 328 halálra égett.
A Bromberg városában történt mészárlások rejtve maradnának a történelemkönyveink elől.
Mára ezek a mészárlások az egyik legszörnyűbbnek bizonyultak
és brutális bűncselekmények, amelyeket valaha is elkövettek egy civil lakossággal.
Leon Degrelle mondta:
"A második világháború összes bűne közül
az ember soha nem hall a nagykereskedelmi mészárlásokról
ami Lengyelországban történt közvetlenül a háború előtt.
Több ezer német férfit, nőt és gyermeket mészároltak le
a legszörnyűbb módon a sajtótól feldühödött (?) tömegek által."
Hitler úgy döntött, hogy leállítja a mészárlást, és a segítségére sietett.
Németország végül 1939. szeptember 1-jén megtorolta,
ugyanazon a napon Danzigot hivatalosan is elfoglalta Németország.
Németország megtámadta Lengyelországot és visszafoglalta a területeket
amit a Versailles-i Szerződés elvett tőle.
A Lengyelországgal vívott háború mindössze 29 napig tartott.
A Blitzkrieg meglepte Lengyelországot.
A németek elleni erőszakos cselekmények folytatódni fognak
és végül összesen 58 000 lemészárolt németet tartalmaznak.
Szeptember 18-án leálltak a németek tömeggyilkosságai
amikor a német csapatok megérkeztek (?)
„Az értelem nevében beszélek.
Nem látok olyan okot, amely kikényszeríthetné ennek a háborúnak a folytatását. " - Adolf Hitler
A nap, amikor a bankárok megvették a háborút, 1939. szeptember 3
A Downing Street 10. szám alatti kabinetszobából beszélek önnel.
Ma reggel a berlini brit nagykövet átadta a német kormányt
egy utolsó megjegyzés, amely kimondja, hacsak nem hallottunk tőlük 11 óráig
hogy készen álltak azonnal kivonni csapataikat Lengyelországból,
háborús állapot állna be közöttünk.
Most el kell mondanom, hogy nem érkezett ilyen kötelezettségvállalás,
és hogy ennek következtében ez az ország háborúban áll Németországgal.
A felszabadult németek hősként fogadták Hitlert Danzigban.
Miután elzárta az utat minden békés megbeszélés felé
a háború előtt hét éven keresztül Nagy-Britannia és Franciaország
1939. szeptember 3-án hadat üzent Németországnak.
szeptember 5-én,
az első bombát a Királyi Légierő dobta le német földre.
A Szovjetunió ezután kelet felől megtámadta Lengyelországot és lemészárolta
több tízezer ártatlan lengyel, de a szövetségesek nem szóltak semmit.
A szövetségesek csak próbabábuként használták Lengyelországot a háború elindításához.
Churchill még Lengyelországot is megadná
és egész Kelet-Európa a szovjeteknek a háború után.
A franciák szeptember 7-én támadták meg Németországot.
A német hadsereg,
most a lengyel hadjáratból visszatérő csapatokkal megerősítve,
ellentámadást hajtott végre
amely visszavette az elvesztett területet a megszálló franciáktól.
Felszabadítani azt, amit a franciák megtámadtak,
a németek 196 katonát veszítettek, 114 eltűnt és 356 sebesült.
1939. szeptember 17-én már véget ért a német-lengyel háború.
Hitler küldetését már teljesítették.
Ha Nagy-Britannia és Franciaország nem üzent volna háborút,
a háborút ott azonnal leállították volna.
Életek millióit mentették volna meg.
Nagy-Britannia azonban hosszú háborút tervez
és nem akartak békét.
A lengyel háború vége és 1940 májusa közötti csendes időszak
hamis háborúnak hívják.
Ebben az időszakban Németország folytatta a béketárgyalásokat.
Arthur Wellesley brit herceg, Wellington 5. hercege ezt mondta:
„Ez a hadüzenet
ez a békítőellenesek és a kibaszott zsidók hibája."
1939. október 6-i beszéde során
Hitler ismét a békéért könyörgött. Ő mondta:
"Semmikor és sehol
cselekedtem-e valaha a brit érdekekkel ellentétes módon?
Ma is hiszem, hogy csak Európában lehet igazi béke
és az egész világon, ha Németország és Anglia megegyezésre jut."
A lengyelek többsége megértette
hogy a németek nem az igazi ellenségeik
és semmi köze nem volt a játékhoz.
A határkonfliktusokat a lengyel vagy a zsidó partizánok szították,
a zsidó tulajdonú sajtó és Smigly lengyel diktátor biztatta
szorosan együttműködve Roosevelttel.
Titkos lengyel dokumentumok gyűjteménye, amely német kézre került
amikor Varsót 1939 szeptemberében elfoglalták,
egyértelműen megállapította Roosevelt döntő szerepét
a második világháború előidézésében.
Felfedték a Roosevelt mögött álló erőket is, amelyek háborút szorgalmaztak.
1939 szeptemberében Adolf Hitler ezt mondta:
„Újra és újra felajánlottam a barátságot
és szükség esetén a legszorosabb együttműködés Angliával,
de a szeretetet nem lehet csak egy oldalról ajánlani.
Ezt a másik félnek viszonoznia kell.
Németország semmiféle érdeket nem képvisel Nyugaton."
1939 októberében Hitler beszédében új békejavaslatot hirdetett
hogy ne öljenek meg több európait egy értelmetlen háborúban.
Ha a szövetséges hatalmak békét akarnak,
már régen megfogták volna a feléjük nyújtott kezet, de nem.
Ennek a tervnek a sorsa pontosan ugyanez volt
mint Hitler összes többi korábbi felhívására – nincs válasz.
1939. november 4-én Roosevelt és zsidó tanácsadója, Bernard Baruch,
ehelyett a korábbi semlegességi törvények hatályon kívül helyezése mellett döntött
hogy eladhassanak fegyvert a harcoló nemzeteknek
és hamarosan új háborúba lépni Németország ellen.
A Daily Herald 1939 decemberében ezt mondta:
"Hagyd abba a békefeltételekről beszélni! Törd darabokra Németországot!"
Hitler arra kéri a szövetségeseket, hogy vonják vissza háborús nyilatkozataikat:
"Minden békenyitványomat elutasították, és háborút üzentek ellenünk...
A német népben nincs gyűlölet, nincs ellenséges érzés
az angol vagy francia nép felé."
Franciaországnak kijelenti:
„Mindig is kifejeztem Franciaországnak azt a vágyam, hogy örökre eltemessem ősi ellenségeskedésünket
és hozd össze ezt a két nemzetet, mindkettőnek oly dicső múltja van."
A briteknek Hitler azt mondja:
„Nem kevesebb erőfeszítést tettem az angol-német barátság megteremtésére.
Soha és sehol nem cselekedtem a brit érdekekkel ellentétesen...
Miért kell ezt a nyugati háborút megvívni?"
WILFRED MEGÁLLÍTÁSA
A szövetségesek Norvégia és Svédország megszállását tervezték,
támadják, hogy elvágják Németország vasérckészletét Svédországtól
a norvég vizek illegális bányászatával,
majd elfoglalta Narvik fontos norvég kikötőjét.
1940. április 8-án
Nagy-Britannia megsértette a norvég semlegességet a norvég vizek bányászatával.
Tervek készültek egy dániai bázis kiépítésére is,
Németország semleges szomszédja északon.
Ezeket a szövetséges terveket „Wilfred hadműveletnek és R 4-es tervnek” hívták.
Vidkun Quisling nevű norvég politikus
megerősítette e szövetséges összeesküvések létezését.
Quisling 1911-től a 20-as évek közepéig katonai szolgálatot teljesített.
orosz ügyekre szakosodott.
Oroszországban állomásozott, és első kézből látta a bolsevik játékot.
1929-ben visszatért Norvégiába és diplomataként szolgált
majd két kormány védelmi minisztere.
1930-ban írta az "Oroszország és mi magunk" c.
ahol a bolsevizmus veszélyeiről beszélt.
1933-ban megalapította a Nemzeti Gyűjteményt,
nemzeti egységpárt, amely megmenti Norvégiát a kommunizmus veszélyétől.
Adolf Hitler 50. születésnapján Quisling kártyát küldött
megköszönve neki, hogy megmentette Európát a bolsevizmustól és a zsidó uralomtól.
Hitler ezt mondta Quislingnek:
„Miután egyik javaslatot a másik után tettem a briteknek
Európa újjászervezéséről,
Most akaratom ellenére kénytelen vagyok megvívni ezt a háborút Nagy-Britannia ellen."
A Németországgal rokonszenves Quisling nem akarta az országát
hogy csatatérré váljon, ezért tájékoztatta Hitlert a cselekményről
hogy háborút vívjon a két skandináv országból.
1940. április 9-én kora reggel
Németország ezért gyorsan beindította a Weserubung hadműveletet
és jött, hogy biztosítsa Dániát, majd Narvik norvég kikötőjét,
mielőtt a britek elhelyezhették volna az aknáikat.
Ez egy megelőző manőver volt
a tervezett szövetséges Wilfred hadművelet és a Plan R 4 ellen.
Így Hitler megakadályozta, hogy az Egyesült Királyság felhasználja Norvégiát és Dániát
a német hajózás elleni hadművelet alapjaként.
Német diplomaták higgadtan biztosították a skandináv nemzetek vezetését arról
Németország nem törekszik sem hódításra, sem belügyeikbe való beavatkozásra.
A németek röpcédulákat dobtak le Dánia felett, amelyekben elmagyarázták tetteiket,
elítélte a németellenes brit háborúskodást és propagandát
és megnyugtatta a dánokat, hogy Németország megvédi országukat.
Az élet a korlátozott német megszállás alatt gond nélkül ment tovább
a skandinávok számára a háború alatt és a legtöbb északi nép számára
örültek, hogy a németek megvédték őket.
Hitler békekérdéseit többször figyelmen kívül hagyták
ahogy a brit és francia csapatok összegyűltek Észak-Franciaországban.
Nyíltan megvitatták azokat a terveket, amelyek kelet felé haladnak Németország felé
Belgiumon és Hollandián keresztül.
A nemzeti önvédelem újabb megelőző intézkedéseként
Németország felvette a harcot a szövetségesekkel, mielőtt a szövetségesek megtámadhatták volna Németországot
és állítsanak vissza rá egy második Versilles-i szerződést.
Nagy-Britannia és Franciaország hadserege nem volt párja
a Blitzkrieg nevű új taktikáért.
Nagy-Britanniának és Franciaországnak,
akik úgy számítottak a lövészárokban való harcra, mint az első világháborúban,
ez az új német hadigépezet olyan meglepetést okozott, amelyet nem tudtak kezelni.
A németek gyorsan elfoglalták a létfontosságú területeket és erőforrásokat,
amely túlszárnyalta és csapdába ejtette a szövetségeseket Franciaország partjainál.
Hitler megtámadta a Népszövetség tagállamait, Belgiumot és Hollandiát
stratégiai elhelyezkedésükért és a szövetségesekkel való együttműködésért.
A Németalföld kormányai erős szövetségesi nyomás alatt voltak
hogy biztonságos áthaladást biztosítson a tervezett szövetséges támadáshoz
Németország vidéki régiójában.
A német kormány később kiadott egy 50 oldalas angol nyelvű lapot
"Szövetséges intrika Németalföldön",
amely részletezte a szövetségesekkel folytatott együttműködésük teljes mértékét,
megmagyarázza, hogy a németek miért támadták meg stratégiailag Németalföldet.
A nyugati sajtó és a modern történészek
azóta is titokban tartják ezeket az állításokat a nyilvánosság előtt.
a zsidó tulajdonú sajtó, valamint a mai történelemkönyvek,
ehelyett ábrázolja a Blitzet, mint
Hollandia, Belgium és Franciaország náci meghódítása.
Churchill kollégája, Alfred Duff Cooper azt mondta:
"Halálos háború minden német nép ellen".
Lord Beaverbrook ezt írta Frank Gannettnek 1938 decemberében:
„A zsidók Chamberlain miniszterelnököt keresik.
Rettenetesen zaklatják őket...
Minden zsidó ellene van...
Itt nagy pozíciójuk van a sajtóban...
megrendültem. A zsidók háborúba kergethetnek bennünket
és politikai befolyásuk ebbe az irányba mozdít el bennünket."
1940. május 10-én Chamberlain lemondott
és Winston Churchill a nép beleegyezése nélkül került hatalomra.
Churchill 1874. november 30-án született.
Nagy-Britannia arisztokráciájába.
Beállt a hadseregbe, és népszerű könyveket írt katonai kalandjairól.
Churchill az eugenika híve volt, és bevezette a mentális hiányos aktust
amihez mentális fogyatékkal élőkre volt szükség
hogy életük végéig intézetekbe zárják őket.
Bár eredetileg sterilizálni akart,
bevezette a népi költségvetést is, amely megemelte a gazdagok adóját
szociális programok finanszírozása érdekében.
Segített felállítani hazája első minimálbérét
és a munkanélküliek nyugdíja.
Ő állt az állambiztosítási törvény mögött
amely táppénzt és munkanélküli segélyt biztosított.
Ugyanazon a napon, amikor hatalomra került,
Churchill megszállta az apró, semleges Izlandot
az Operation Fork kódnevű invázióban.
Izland semleges ország volt, de úgy tűnt, ez nem számít.
A megszállás elősegítené a britek ellenőrzését az Atlanti-óceán felett.
A britek gyorsan beköltöztek a szárazföld belsejébe, letiltva a kommunikációs hálózatokat
és a leszállóhelyek biztosítása.
Izland kormánya tiltakozott semlegességük megsértése ellen.
Az izlandi rendőrök meg akarták állítani a brit inváziót,
de később úgy döntöttek, hogy nem állnak ellen a felsőbbrendű brit haderőnek.
Az USA semleges Izlandot kívánta használni
mint az Atlanti-óceán északi részén folyó haditengerészeti műveletek bázisa.
Ehelyett sok izlandi férfi önként jelentkezett, hogy a Waffen-SS-ben harcoljon.
1940. május 24-én Dunkerque-ben Hitlernek lehetősége nyílt
hogy elfogja a teljes brit hadsereget, de úgy döntött, hogy nem.
Ehelyett kiadta az úgynevezett leállítási parancsot
és két nappal késleltette a támadást, elhagyva a brit időt
egy kaotikus evakuálásért Dunkerque kikötőjéből,
abban a reményben, hogy a britek végre leteszik a fegyvereiket
és így békességük lehetett.
Szinte mindenki ezt a béke gesztusának tekintette.
Minden nehéztüzérség, harckocsi és páncélozott jármű
Franciaország partjain maradtak.
Von Blomberg Fritz német tábornok ezt mondta a leállítási parancsról:
"Hitler akkor megdöbbentett bennünket azzal, hogy csodálattal beszélt a Brit Birodalomról,
létezésének szükségességéről,
és a civilizációról, amelyet Nagy-Britannia hozott a világra.
Összehasonlította a Brit Birodalmat a katolikus egyházzal,
mondván, mindketten a világ stabilitásának alapvető elemei.
Azt mondta, hogy minden, amit akar Nagy-Britanniától
az volt, hogy el kell ismernie Németország helyzetét a kontinensen.
Németország gyarmatainak visszatérése kívánatos lenne, de nem elengedhetetlen,
és még azt is felajánlotta, hogy csapatokkal támogatja Nagy-Britanniát,
ha bárhol nehézségekbe ütközik."
Churchill most már túl részeg volt ahhoz, hogy maga mondjon beszédet.
Annyira részeg, hogy felbérelte Norman Shelley színészt,
aki megszólaltatta a Micimackót a BBC gyerekórájában, hogy megszemélyesítse őt.
A 20. századi brit történelem leghíresebb rádióbeszédeit mondta,
Churchillt megszemélyesítette és hallgatók tízmillióit bolondította meg.
Hat hét német villámháború után Párizs Hitleré volt.
Hitler és Petain marsall békét kötött.
A fegyverszünetet ugyanabban a vasúti kocsiban írták alá
amelyben Németország az I. világháború után megadta magát.
A küldöttségek végeztével Hitler hazament Berlinbe
ahol nemzeti hősként fogadták haza.
A francia civilek élete Észak-Franciaországban békésen zajlott
az 1940-től 1944-ig tartó ideiglenes háborús német megszállás alatt.
A német megszállók modora kifogástalan volt.
Sok francia nő még a német katonákba is beleszeretett.
Ugyanazon a napon Hitler egy svéd harmadik félen keresztül
újabb békeajánlatot nyújtott be Nagy-Britanniának.
A németek felvették a kapcsolatot Victor Mallet brit svédországi nagykövettel,
a svéd legfelsőbb bíróság Ekeberg bíráján keresztül,
akit Hitler jogi tanácsadója, Ludwig Weissauer ismer.
Hitler új békejavaslata a következő volt:
A Brit Birodalom megtartja összes gyarmatát.
Nem kérdőjelezik meg Németország helyzetét a kontinensen.
Minden kérdés a Földközi-tengerről
és francia, belga és holland gyarmatai nyitottak a vitára.
Lengyelország. Lengyel államnak léteznie kell.
A volt csehszlovák államok továbbra is függetlenek,
hanem német védelem alatt.
Hitler békejavaslata semmit sem követelt Nagy-Britanniától
és azzal jár, hogy a jelenleg Németország által megszállt államokat megszállják,
mivel Németország megszállása csak ideiglenes volt
a jelenlegi háborús helyzet miatt.
De nem. Winston Churchillt nem érdekelte a békekötés.
Ezt az ajánlatot elutasították.
Churchillnek köszönhetően a német béketörekvés Svédországon keresztül is kudarcot vallott.
1940. május 25-én délután
Giuseppe Bastianini, olasz londoni nagykövet
találkozót kért Lord Halifax brit külügyminiszterrel,
hogy megvitassák Olaszország semlegességét
valamint az olasz közvetítésé a szövetségesek és Németország között.
Bastianini elárulta, hogy az olasz Benito Mussolini gólja
egy olyan egyezség megtárgyalása volt, amely nem csupán fegyverszünetben állna,
hanem évszázadra megvédené az európai békét.
Halifax kedvezően reagált rá
és a brit hadikabinet elé vitte az ötletet,
ahol összefoglalta találkozását Bastianinivel
és sürgette kollégáit, hogy fontolják meg az olasz közvetítést.
Churchillnek megint nem lenne semmi,
mivel nem érdekelte a békekötés.
Churchill még egyszer sem vette fontolóra Mussolini ajánlatát
közvetíteni a békét Nagy-Britannia és Németország között.
Az ügy végül elhalt.
Churchillnek köszönhetően a német békeajánlatok Olaszországon keresztül is kudarcot vallottak.
Ahelyett, hogy bármilyen békeajánlatot elfogadna,
Churchill ijesztgetve válaszolta a brit népet
félelmet keltő mesékkel egy közelgő német gáztámadásról.
Egy hónappal azután, hogy Anglia kiürítette Dunkerquet
és a tengely győzelme Franciaország ellen,
Hitler még egyszer kinyújtotta a kezét
hogy véget vessen az értelmetlen vérontásnak.
Volt alkalmam beszélni vele mindenféle társaság nélkül...
és mondtam neki, hogy lehetőségünk lesz megtámadni Londont
és Londont köd borítja, és repülhetünk mindennel, ami elérhető,
(?) 52, mint Bázelben,
és azt mondta: "Hagyd abba, hagyd abba. Nem akarom ezt hallani.
Az egész Anglia elleni támadás a véleményem, akaratom ellen szól.
Szeretném, ha meg tudnám állítani.
Az angol lakosság olyan magas rangú
és annyira hasonlítanak a németekre.
Utálok Anglia ellen harcolni."
1940 júniusában Hitler békeröplapokat dobott le London felett:
„Ebben az órában kötelességemnek érzem a lelkiismeretem előtt
hogy még egyszer az értelemre és a józan észre hivatkozzunk
Nagy-Britanniában éppúgy, mint másutt.
Nem látom okát, hogy ennek a háborúnak miért kell folytatódnia.
Szomorúan gondolok arra, hogy milyen áldozatokat fog követelni.
Szeretném elkerülni őket."
Pamfletek és beszédek, ahol Hitler békejavaslatot ajánlott fel
miután a békejavaslatok nem voltak elegendőek.
Churchill és zsidó tanácsadói háborút akartak.
Hitler 1939 és 1940 között szoros levelezést folytatott Mahatma Gandhival is
és mindketten megpróbálják észhez téríteni a szövetséges hatalmakat és megakadályozni a háborút.
Gandhi Hitler őszinte barátja volt.
Mindketten sok kérdésben egyetértettek.
Mindketten humanitárius pozícióból érkeztek
és felismerte a gonosz erőt, amellyel szemben álltak.
Gandhi tudta, hogy Hitler lesz a béke utolsó reménye a világon.
„Kedves barátom... Nincs kétségünk a bátorságod felől
vagy hazád iránti odaadás,
és azt sem hisszük el, hogy te vagy az ellenfeleid által leírt szörnyeteg."
Tud az Angliának szóló javaslataimról.
Minden ambícióm az volt, hogy őszinte legyen
és baráti kapcsolat a brit néppel.
BRITANNIAI CSATA
Adolf Hitler soha nem kívánt háborút az Egyesült Királyság ellen
és folytatta a nagylelkű békeajánlatok küldését.
Nagy-Britannia válaszára várva a németek passzívak maradtak.
1940 nyarán még egy nagy békemozgalom is volt Nagy-Britanniában.
Közvetlenül Churchill ablakai előtt ismétlődő békegyűlésekre került sor.
Azokban a napokban a tüntetések felvonulhattak a Downing Streeten
10-es számmal, állj ki Churchill ablaka előtt, sikíts és mondd
– Belefáradtunk a háborúdba, békét akarunk.
És megtörtént, az ismétlődő tüntetések az ablakai előtt.
Churchill rájött, hogy ürügyre van szüksége Németország elpusztításához,
mert Hitler nem akart semmilyen bombatámadást kezdeményezni Londonban.
Nem volt más módja annak, hogy Churchill belehajtsa az amerikaiakat a háborúba,
hacsak nem tudta ráprovokálni Hitlert.
Churchill elmagyarázta szándékát Joe Kennedynek,
az amerikai nagykövet, a néhai elnök édesapja:
„Azt akarom, hogy a németek a lehető legkorábban kezdjék el bombázni Londont.
mert ez az amerikaiakat beviszi a háborúba, és mindenekelőtt
véget vet ennek a kínos és kényelmetlen békemozgalomnak
ez folyik a saját kabinetemben és a brit lakosság körében."
Bebizonyosodott, hogy Churchill volt, nem Hitler,
aki kezdeményezte a civilek bombázását.
A genfi ​​egyezmény szerint súlyos háborús bűn volt civileket bombázni.
de Churchill szándékosan mégis megparancsolta a RAF-nak.
Az álháború csendes időszaka 1940. május 11-én ért véget.
másnap Churchill miniszterelnök lett.
Ahogy azonnal megindította a légi hadviselést a német városok ellen,
kezdve Freiburggal,
a Brit Királyi Légierő polgári területek bombázására kapott parancsot.
Másnap megindította első támadásait közlekedési célpontok ellen
a német ipari Ruhr-völgyben, beleértve Kölnt is.
Május folyamán M�nchengladbach, Gelsenkirchen, Hamburg, Bréma,
Essent, Duisburgot, Düsseldorfot és Hannovert támadták meg.
Júniusban támadások történtek Dortmund, Mannheim, Frankfurt és Bochum ellen.
1940. július 3-án brit hadihajók megtámadták a francia haditengerészeti egységeket
az észak-afrikai Oran kikötővárosban, hogy ne kerüljön német kézre.
Churchill egyértelműen jelezte, hogy nem akar békét.
Churchill ezután berlini razziát rendelt el,
ami a következő 7 vagy 10 napig tartott.
Hitler nem válaszolt.
Sem az első raidre, sem a másodikra, sem a harmadikra ​​vagy a negyedikre.
Bár egyre dühösebb.
Szeptember 4-én Hitler híres beszédet mondott a Sportspalastban.
(?) legnagyobb horda, több tízezer, kiválasztott közönség.
Beszédet mondott, amelyben azt mondta, ez az őrült Londonban:
most megpróbál provokálni minket, ha úgy döntünk, (?)
ha ledob 10 tonna bombát, visszamegyünk és ledobunk egy 100-at.
Ha 100 tonna bombát dob ​​a városainkra,
Visszamehetek és ledobhatok ezer tonnát, és egyszer majd megteszem, egy napon...
Ha jönnek és elpusztítják, mondván, elpusztíthatják városainkat, mondta:
"Kitörölöm az övéket � ausradieren � kidörzsölöm a városaikat."
Nagyon híres beszéd.
Churchill erre várt...
Másnap, szeptember 5-én hatalmas rajtaütést hajtottak végre Berlinben.
Végül szeptember 6-án, aznap délután fényes nappal,
Anglia... a londoni lakosság hallotta a taposást
a városok felé közeledő német bombázókról...
És azon a délutánon, 1940. szeptember 6-án, a Blitz kezdetén,
6000 londoni halt meg, sebesült meg és sebesült meg ezen a területen.
Amit Churchill akart. Ez az ellenkezője annak, amit Hitler akart.
Most Churchill olyan lépésre csalta, amit soha nem akart megtenni.
Churchill szándékos provokációjának eredményeként
egy dühös Hitler végül megtorolta és bombázni kezdte a londoni dokkokat,
a londoni East End. Végül a londoni City
és a West End 1940. november 6-án és 7-én.
1940 szeptemberében 7000 londoni ember vesztette életét a bombázásban.
1940. szeptember 16-án Winston Churchill utasítására
a britek 100 000 nagy robbanásveszélyes bombát szabadítottak fel
és 14 000 lőtt bomba az első szándékos terrorrobbanások során
Mannheim polgári kerületeinek.
Fhrer-helyettes, Rudolf Hess Hitler jobbkeze és régi barátja volt.
Ő volt Németország második parancsnoka.
Ő volt az a fickó, aki kiírta a diktálást Hitler „Mein Kampf”-jához.
1940-ben Hitler megkérte Hesst, hogy vegye fel a kapcsolatot angol barátaival
és mondd el nekik vagy bármely választónak, hogy Németország csak a békét kereste.
Privátban azt mondja Rudolf Hessnek:
– Vannak arisztokrata barátaid Angliában, akikről mindig beszélsz.
Nem tudnál kapcsolatba lépni velük valamilyen módon?
Mondd meg nekik, hogy semmit sem akarunk a britektől,
hogy csak békét akarunk (?) fejezze be a háborút.
Nem tudná valahogy eljuttatni ezt az üzenetet a brit emberekhez?
megvannak ezek az elérhetőségek?" De Hitler ezt mondta Rudolph Hessnek:
„Vannak ezek a barátaid Nagy-Britanniában, most már biztosan kapcsolatba léphetsz velük.
Mondd meg a briteknek, hogy nem akarunk semmit."
Békére tett ajánlata a következő volt:
Hitler kész lesz kivonni a csapatokat Franciaországból,
Hollandia, Belgium, Lengyelország és még Csehszlovákia is.
Nagy-Britannia beleegyezését is akarta
hogy szabad kezed legyen keleten a kommunizmus legyőzésére.
A korábbi német területeket is vissza akarta kapni.
Ezenkívül Hitler felajánlotta, hogy a német Wehrmacht
megvédené a Brit Birodalmat, ha valaha is fenyegetné bármilyen ellenség.
1941 májusában Hess egyéni küldetést teljesített
Messerschmitt Bf 110-esével Skócia felett.
Abban az időben, amikor Németország megnyerte a háborút,
ejtőernyővel vitte egy újabb békeajánlatot Nagy-Britanniának.
Hess folyékonyan beszélt angolul, és megpróbált találkozni
brit békeaktivistáknak hittekkel
és kapcsolatba lépni Hamilton hercegével,
akivel Hess korábban az 1936-os berlini olimpián barátkozott.
Meg akarta győzni brit barátját Németország őszinte békevágyáról.
Ehelyett Churchill kezébe került, és letartóztatták.
Winston Churchill természetesen
nem volt hajlandó beleegyezni Hitler Hess által felajánlott békeszerződésébe.
Ehelyett Churchill életfogytiglani börtönbe zárta
és véget vetett Hess kétségbeesett békemissziójának.
Churchill visszautasított minden békeajánlatot, és elzárta azokat a nyilvánosság elől.
Hesst magánzárkában tartották a háború alatt,
Churchill parancsára, hogy elrejtse, ki volt a háború igazi háborús szítója.
Titkos kormányzati dokumentumokból kiderült, hogy a brit
1939 és 1941 között több mint két tucat békeajánlatot kapott.
Leginkább 1939 szeptemberében, 1939 októberében,
1940 júliusa, Franciaország bukása után, 1941 januárja stb.
A békeajánlatok süket fülekre találtak, mert Churchillnek semmi sem lenne belőle.
Ehelyett továbbra is mindent megtesz annak érdekében, hogy az Egyesült Államokat bevonja a háborúba.
A háborús gyújtogatók más módot találnának a háború folytatására. HÁBORÚT üzen HITLERNEK, ÉS TÖBB TUCAT BÉKAJÁNLATOT utasít el
Természetesen nagyon szomorú voltam, mert mindent megtettem, hogy megakadályozzam a háborút.
Nemrég Sven Hedin kiadott egy könyvet, amelyben
most örömtelien idézi a lengyeleknek tett ajánlatomat
amelyet annak idején az angolokon keresztül közvetítettek.
Azt kell mondanom, hogy nagyon hideg volt
amikor nemrég újra elolvastam ezt az ajánlatot.
Abból, amit azóta tudok,
mert ha annak idején ezt az ajánlatot elfogadták volna,
akkor Danzig biztos német lenne,
de a többire minden úgy emlékeztetett volna, ahogy volt,
társadalmi feladatainknak szenteltük volna magunkat, dolgoztunk volna,
szépítettük volna városainkat, lakótelepeket építettünk volna,
rendbe tettük volna útjainkat, iskolákat alapítottunk volna.
Valódi nemzetiszocialista államot építettünk volna fel.
És most eljött a háború.
Itt minden tőlem telhetőt megtettem.
Mindent, amit egy férfi megtehet,
szinte az önmegaláztatásig, hogy elkerülje.
Ajánlatot tettem az angoloknak.
Konzultáltam az itteni diplomatáikkal, és könyörögtem nekik, hogy legyenek ésszerűek.
De semmit sem lehetett tenni.
Háborút akartak, és semmi erőfeszítést nem tettek annak álcázására.
Churchill hét éve kijelenti: "Háborút akarok!"
Sajnálom, hogy ezeknek a népeknek meg kell küzdeniük egymással,
akit annyira szerettem volna összehozni.
Fhrer... Adolf Hitler.
"Miért nem üthetünk vissza!? Miért kell ezt vállalnunk?"
Évekig ismételten kényszerítettem őket, hogy legálisak legyenek.
De ne hidd, hogy ez nem érzi meg a szívemet
mintha kitörnék a haragtól, amikor hallok ezekről a légitámadásokról.
Tudod, hogy hónapokig nem csináltam ezeket a dolgokat.
Nem engedtem, hogy egyetlen bombát ledobjanak Párizs városára.
Mielőtt megtámadtuk Varsót, ötször felszólítottam a megadásra,
Mindig visszautasítottam.
Azt kértem, hogy legalább a nőket és a gyerekeket küldjék ki.
Még a fegyverszünet zászlaját viselő tisztet sem fogadták.
Mindent visszautasítottak, és csak ezután döntöttem
hogy azt tegye, amit minden háborús törvény megenged.
Amikor az angolok elkezdték ledobni a bombáikat,
Három és fél hónapot vártam, de nem csináltam semmit.
Csak arra gondoltam, hogy talán még észhez térnek.
Másképp alakult.
Higgye el, ma sincs ez másként.
És most az én Volksgenossenem ezek az áldozatok (nehezek) az egyén számára;
a feleségért, aki elveszítette férjét és vele együtt a legdrágább dolgait;
és ugyanez vonatkozik az apját elvesztő gyerekre is.
Az anya, aki elvesztette gyermekét,
vagy a menyasszony vagy a szerető, akinek el kellett engednie a sajátját, hogy soha többé ne lássa őket.
Mindegyikük nagy áldozatot hozott.
Tudja meg minden német, hogy megéri ezeknek az embereknek az áldozatát
nem kevesebb, mint amit a másik embernek meg kell tennie a jövőben.
A gyermeket szülõ asszony áldozata ezért a nemzetért
egyenlő a nemzetét védő emberével.
Számtalan millióan estek el ezért a harctéren, német népünk,
századok, sőt évezredek folyamán.
Mások milliói ontották a vérüket ezért.
Gyakran nyújtottam kezet – hiába.
Ezt a harcot akarták; most megkapják.
A német Volk ezt a küzdelmet a végsőkig fogja látni.
A német Volk végre békét akar.
Olyan békét akar, amely lehetővé teszi, hogy működjön, és amely nem
nemzetközi gazemberek, hogy más népek között agitáljanak ellenünk.
Ezek azok a kártevők, akik háborúval keresik vagyonukat.
Nincs okom háborút viselni anyagi megfontolások miatt.
Számunkra ez csak egy szomorú vállalkozás; kirabol minket, a német Volkot
és az egész közösség, annyi idővel és emberi erővel.
Nincsenek készleteim a fegyveriparban.
Nem keresek semmit ebben a harcban.
Örülnék, ha újra úgy dolgozhatnánk, ahogyan a Volknál dolgoztam.
De ezek a nemzetközi háborús bűnösök
ugyanakkor a fegyverkezési ipar legnagyobb feketepiaci szereplői.
Az övék a gyárak, ők csinálják az üzletet.
Ugyanazok az emberek, akik korábban itt voltunk Németországban.
Nem akarok háborúzni,
de ha rám kényszerítik, akkor az utolsó leheletemig kibírom.
Ma meg tudom fizetni, mert tudom, hogy az egész német Volk mögöttem áll.
Amikor ez a háború véget ér, Németország nagy vállalkozásba kezd.
A „kelj fel” kiáltás visszhangzik majd a német földeken!
Aztán a német Volk...
felhagy az ágyúk gyártásával
és megkezdi a békemunkát és az újjáépítési munkát a tömeg milliói számára!
A NEMZETKÖZI KLIKK
1933-ban, első ciklusában
Franklin Roosevelt elnök normalizálta a kapcsolatokat a kommunistákkal
és a Szovjetunió diplomáciai elismerést kapott.
A zsidó William Christian Bullitt
lett az Egyesült Államok első kormánynagykövete.
Bullitt később francia nagykövetnek nevezték ki.
A 32. fokozatú szabadkőműves, Franklin Roosevelt elnök,
javasolta a mindent látó szem és a piramis hozzáadását a dollárjegyhez.
Roosevelt nyíltan dicsérte a kommunizmust is.
„Oroszország sokkal jobban áll, és a világ nagyobb biztonságban van Oroszországgal szemben
a kommunizmus alatt, mint a cárok alatt. Sztálin nagyszerű vezető."
A Federal Reserve System és magántulajdonosai utasítására,
1933. április 5-én Franklin D. Roosevelt kiadta a 6102-es számú elnöki parancsot,
amely megkövetelte, hogy minden amerikai szállítsa le az összes aranyérmét, aranyrúdokat
és arany certifikátokat a helyi Federal Reserve Banknak.
A szabálysértőket 10 000 dollárig terjedő pénzbírsággal sújtják,
tíz évig terjedő szabadságvesztésre vagy mindkettőre e rendelet tudatos megsértése miatt.
Azóta minden amerikai állampolgár születése óta adós
és a magántulajdonban lévő Federal Reserve System tulajdona.
1933, és ez volt az az év, novemberben, amikor Franklin Roosevelt akkor
legelső ciklusában, elismerte a Szovjetuniót, normalizálta a kapcsolatokat.
Nos, ez már folyamatban volt.
A beszivárgást már szovjet irányítással kezdtük,
kommunista párt irányította.
És amit kutatásom egy bizonyos pontján felfedeztem, az az volt, hogy
ennek a szövetségnek a fennmaradása érdekében,
folytatni a kapcsolatokat a Szovjetunióval,
ami attól a naptól kezdve az amerikai kormányok megszállottjává vált,
az amerikai kormánynak meg kellett tanulnia hazudni az embereknek
és hazudjunk a kommunizmusról, hazudjunk Sztálinról,
hazudjunk a Szovjetunióról.
Malcolm Muggeridge 1932-ben érkezett a Szovjetunióba.
Egyike volt azon kevés újságíróknak
beszámolni a valós vidéki állapotokról.
Minden, az éhínségről megjelent cikkhez
kettőt tettek közzé, amelyek tagadják a létezését.
Muggeridge felidézi Moszkva legbefolyásosabb tudósítóját
Walter Duranty, a Pulitzer-díjas újságíró volt
a New York Times számára.
A New York Times zsidó tulajdonban van, és az első és a második holodomor idején
tulajdonosa és kiadója a zsidó Adolph Ochs volt.
Duranta nem sokkal az első holodomor után feleségül vette Jane Cheron zsidónőt is.
Nem ő volt a legnagyobb??? a moszkvai újságírók között,
de ő volt a legnagyobb??? minden újságíró, akivel valaha találkoztam
az újságírás 15 évében.
És azon töprengtünk, hogy vajon
a hatóságoknak semmiféle hatalmuk nem volt felette,
mert annyira eljátszotta a játékukat.
Joseph Alsop újságíró ezt állította
"Duranty nagyszerű KGB-ügynök volt, és úgy hazudott, mint egy katona."
Amikor az éhínségről volt szó, a nagy éhínségről Ukrajnában,
akkor volt a jelentése különösen szégyenletes,
mert tagadta, hogy éhínség lenne.
A szovjetek tulajdonképpen engedélyt adnak Durantynak, hogy kísérő nélkül bejárja Ukrajnát.
A The Times-ban arról számol be, hogy most minden éhínségről szóló beszéd nevetséges.
A brit külügyminisztérium dokumentumai azonban felfedték
hogy a brit nagykövetségen folytatott magánbeszélgetések során
Duranty szerint 10 millió ember halt meg.
Amikor a Szovjetunió elismerésének kérdéséről tárgyaltak,
az Egyesült Államok kormánya elismeri a Szovjetuniót,
a Duranty cikkeit igen értékes bizonyítéknak tekintették
az elismerés oldalán.
Duranty jelen volt az oroszországi erőszakos éhínségbe tetőző vörös terror idején,
az első holodomor 1921-23 és a 2. holodomor 1932-33.
A cionisták által megszállt amerikai kormány azonban alig várta, hogy elfogadja az elbeszélését
hogy elismerjék a zsidó bolsevik gyilkos rendszert.
És úgy gondolom, hogy bizonyos értelemben itt látjuk a kettős mérce növekedését.
Azt hiszem, látjuk az erkölcsi relativizmus felemelkedését is,
kulturális relativizmus, ezek a bajok, amelyeket ma a kultúránkban látunk,
Azt hiszem, a gyökereik ebben a kapcsolatban vannak, és így kezdeném...
pont ezzel az elejével, mert szerintem ez annyira fontos volt.
1933. november 16-a, a Szovjetunió elismerésének napja.
Ez nagyon furcsa volt,
tekintettel a bolsevik kormány bejövetelére.
Ami a testszámot illeti, azokban a korai forradalmi években,
a szovjet, az új bolsevik titkosrendőrség
havonta több mint 1000 embert végeztek ki tárgyalás nélkül.
Később, az 1930-as években
Sztálin havonta több tízezer embert ölt meg,
és az Egyesült Államok mégis szövetségre sietett,
sietett elismerni a Roosevelt vezette szovjet kormányt,
világháború idején belerohant ebbe a szövetségbe.
A brit és az amerikai kormány is
erősen beszivárogtak a kommunista vezető zsidók és a szovjet behatolók.
A politikai vezetők Nagy-Britanniában és Amerikában egyaránt
egy kommunista ötödik oszlop irányító befolyása alatt álltak.
Roosevelt és Churchill is zsidó tanácsadókkal vette körül magát
és zsidó pénzekre támaszkodtak hivatali kampányaik támogatására.
A zsidók tehát mindkét országban teljes mértékben uralták a közvéleményt.
Később megtudtuk, megerősítettük, az archívumok megnyitása után
a Szovjetunió felbomlásáról 1991.
később sokat tanultunk ezekből
az Egyesült Államok kormányának vezető tisztviselői
Sztálinnak dolgoztak, szovjet ügynökök voltak.
Néhány kommunista zsidó, akik beszivárogtak az Egyesült Államok kormányába
Roosevelt körül: Bernard Baruch, Felix Frankfurter,
David Lilienthal, David Niles, Louis Brandeis, Samuel Rosenman,
Henry Morgenthau Jr., Benjamin Cohen, Stephen Wise rabbi, Francis Perkins,
Sidney Hillman, Herbert H. Lehman, Jessie Strauss, Harold Laski,
Charles Wyzanski, Samuel Untermeyer, Edward Filene, David Dubinsky,
Mordecai Ezekiel, Abe Fortas, Isador Lubin, Harry Dexter White,
David Weintraub, Nathan Silvermaster, Harold Glasser, Irving Caplet,
Salman Adler, Benjamin Cardozo, Anna Rosenberg,
és még számos más.
Ezek a kommunista beállítottságú zsidók alapvetően működtek
mint a Szovjetunió ügynökei az amerikai kormányon belül.
Ahogy Lucy Dawidowicz zsidó történész megjegyezte:
– Maga Roosevelt is bekerült a közvetlen környezetébe
több zsidó, mint bármely más elnök előtte vagy utána."
Winston Churchill maga sem volt jobb.
Churchill anyja zsidó volt és
erről egy jeruzsálemi újság beszámolt, azt hiszem, néhány hónappal ezelőtt.
Nyilván utánanézek neki, hogy volt
Zsidó vér az anyai ágban.
Valóban nagyon érdekes. Nem hiszem, hogy Churchill tudta ezt a tényt.
Soha nem említette,
de mi az érdekes a zsidó közösséggel való kapcsolataiban,
amit itt egy kicsit részletesen kifejtem...
a két alapvető érdeklődési terület, amelyet Churchill karrierjében meg kell vizsgálni,
az az időszak, amikor az úgynevezett vadonban tartózkodott,
amikor lemondott Stanley Baldwin miniszteri posztjáról,
és a következő 10 évben 1939-ig nem volt hivatalban.
Egyáltalán minden irodából. Csak parlamenti képviselő volt.
Így csak a parlamenti képviselői fizetése volt
és meglehetősen szánalmas újságírói keresete,
mégis valahogy sikerül eltartania egy hatalmas vidéki birtokot,
amelynek támogatása az összes kertészrel igen nagy összegbe került
és az óvodák és a dadusok, a szakácsok és a házvezetőnők,
és az összes többi. Volt magánszemélyzete, néha 20-30 fő.
Mindannyian parlamenti képviselői fizetéséből támogatják,
ami akkoriban évi 500 font volt. 750 dollár évente.
vagy valójában 2000 dollár, mert akkor szerintem 4 dollár volt egy font.
Hogyan csinálta? Nos, a válasz az, hogy 1936-tól
egy kis titkos nyomásgyakorló csoport, a „The Focus” finanszírozta.
A történelemkönyvekben nem sok utalást találsz a „Fókuszra”,
de biztosan létezett, és több fájl is van
Churchill „The Focus”-kal kapcsolatos magánpapírjairól...
A „The Focus” talán 30-40 vezető brit iparosból álló csoport volt
valamint bankárok és volt politikusok
aki úgy döntött, hogy Churchillt érdemes a felszínen tartani...
és finanszírozták őt.
Nem voltak mind zsidók, elsősorban zsidók voltak,
de ők is baloldali szocialisták
és baloldali konzervatív parlamenti képviselők,
akik mind úgy döntöttek, hogy a felszínen tartják.
1936 júliusában a britek akkori elnöke...
a Shell Petroleum Company
kiírt egy 40 000 font nagyságrendű csekket Churchillnek,
ami a mai pénzben valószínűleg körülbelül 700 000 dollár lenne...
és ajándékba adta neki.
Zsidó volt.
Ez egy zsidó ajándék volt Churchillnek
és a szándék az volt, hogy Churchill... megvették.
Ettől a pillanattól kezdve ő lett a "Pider Piper (Hamelin)".
És aki fizet a csövesnek, az szólítja a dallamot.
Ha úgy nézzük az eseményeket, ahogy azok 1936-ig valóban megtörténtek,
beszédeiben és írásaiban aligha említette Németországot.
Más dolgok fontosabbak voltak.
1936-tól elkezdte verni a náciellenes, németellenes dobot...
és akkoriban nagy volt a németbarát hangulat Nagy-Britanniában,
tanúként Windsor hercegének viselkedését... a királyt.
Edward király...
VIII. Edward király, aki alig egy évig uralkodott,
apja halála után nagyon német- és Hitler-párti volt, sőt...
nagyon jól kijött Adolf Hitlerrel, amikor később 1937-ben Németországba látogatott.
Ugyanaz a lobbi kényszerítette lemondásra,
de ez a lobbi finanszírozza Churchillt 1936-tól
és amely végül manőverezett és megtervezett
Bevezetése a kabinetbe 1939-ben...
végül 1940-ben átvette a miniszterelnöki posztot.
Háborút vívott...
ami iránt Nagy-Britanniának nem igazán volt érdeke.
Ezt többször elmondtam.
Bármilyen logikai felfogás a második világháborúról most, 50 év után visszatekintve,
ordít a magas ég felé...
amikor egészen világosan látjuk, hogy ki kellett volna mondanunk...
1939-ben azt kellett volna mondanunk a lengyeleknek:
– Gondja van a németekkel, oldja meg maga.
Azt kellett volna mondanunk a zsidóknak:
– Gondja van a nácikkal, oldja meg maga.
Ez nem számít Nagy-Britanniának és a Brit Birodalomnak.
Van még sütnivaló halunk. Ezt kellett volna mondanunk.
Churchill sajnálatos módon ezekhez az emberekhez tartozott
és nem volt alternatívája.
Tehát 1940-ben, amikor választási lehetőségünk volt
hogy elfogadjuk azt a nagylelkű békeajánlatot, amelyet nekünk tettek,
ami el van rejtve a történelemkönyvek elől,
a németek által, vagy egy teljesen értelmetlen háborút vívnak tovább,
Churchill rossz irányba fordult, és csődbe vitte Nagy-Britanniát
és tönkretette a Brit Birodalmat.
Ezt először a "Churchill háborúja" című könyvemben mondtam 1987-ben.
és most öt másik jelentős történész, akik ugyanezt mondták.
Ez mára a történelem revizionista irányvonalaként vált ismertté
a második világháborúról, és én vagyok az, aki megnyitotta ezt az utat,
arra készteti az embereket, hogy az elképzelhetetlen,
megvizsgáljuk azt az alternatív útvonalat, amelyet 1940-ben bejárhattunk volna.
1941-ben, hogy ennek véget vessünk, nagyon érdekessé válik,
mert a Weizmann-papírok, amelyek Chaim Weizmann papírjai,
aki Izrael állam első elnöke volt.
És ő volt a nemzetközi cionista mozgalom vezetője
világháború során.
A Weizmann-archívum, ostobán vagy bölcsen,
teljes hozzáférést biztosított számomra a Churchill-lel folytatott összes Weizmann-levelezéshez.
A Weizmann archívumban pedig Churchill összes levelezése Weizmannal
a háború éveiben és a (?) világháború előtt,
és az összes feljegyzését a Churchill-lel való találkozásokról.
Itt csak az egyik levelet említem meg.
Ez egy levél, amelyet Chaim Weizmann, a cionista mozgalom vezetője írt...
akkoriban az Egyesült Államokban élt, Winston Churchillnek 1941 szeptemberében,
három hónappal Pearl Harbor előtt,
amikor Churchill kétségbeesetten próbálja bevonni az Egyesült Államokat a háborújába,
mert ez az egyetlen üdvössége.
Weizmann pedig levelet ír Churchillnek, amelyben azt mondja
– Miniszterelnök úr, hacsak nem adja meg nekünk, amit akarunk,
amely egy zsidó hadsereg létrehozása a Közel-Keleten,
saját arzenálunkkal és saját fegyvereinkkel,
és saját egyenruhánk és saját zászlónk,
hacsak meg nem adod, amit akarunk,
akkor nem fogsz megnyerni minket.
És hadd mondjam el, mit fogunk tenni, ha megadja nekünk, amit akarunk.
Ha teljesíted a kívánságunkat,
akkor az Ön nevében járunk el az Egyesült Államokban.
És ne feledje, Mr. Churchill – írja levelében –, ne feledje...
mi vagyunk az egyetlen erős egységes tömb az Egyesült Államokban
amely szilárdan támogatja a brit ügyet ebben a háborúban, 1941 szeptemberében.
Mindenki más alapvetően izolacionista.
Mi vagyunk az egyetlen egységes etnikai csoport, amely szilárdan támogatja a brit ügyet.
Mi vagyunk az egyetlenek, akik képesek bevinni az Egyesült Államokat ebbe a háborúba.
Megtettük az előző háborúban, és megtehetjük újra."
Churchill ennek a titkos csoportnak a pogány frontembere lett.
A Churchill körüli kommunista és cionista zsidók közé tartozott Sir Robert Mond,
Sir Robert Waley Cohen és Bernard Baruch.
Roosevelt és Churchill is a pogány frontemberek lettek
a nemzetközi zsidóság Németország elleni háborújában.
Neville Chamberlain brit miniszterelnök,
elmondta Joseph P. Kennedynek, az Egyesült Államok brit nagykövetének, hogy:
"Amerika és a világ zsidói kényszerítették Angliát a háborúba."
A Sentinel of Chicago című zsidó folyóirat 1940. október 8-án ezt mondta:
„Amikor a nemzetiszocialisták és barátaik sírnak vagy suttognak
hogy ezt a háborút a zsidók idézték elő, teljesen igazuk van."
Churchill elhagyta Londont, hogy találkozzon Roosevelttel egy quebeci konferencián
1943 nyarának végén.
Egy riporter megkérdezte, terveznek-e békefeltételeket ajánlani Németországnak.
Churchill gyorsan válaszolt:
– Az ég, nem. Azonnal elfogadnák.
Ismét egy 1944-es levélben, amelyet szövetségesének írt,
a tömeggyilkos bolsevik Joe Sztálint,
Churchill megerősíti Hitler nagylelkű békejavaslatainak tagadhatatlan valóságát.
"Soha nem gondoltunk a békére,
még abban az évben sem, amikor teljesen elszigeteltek voltunk
és békét köthetett volna anélkül, hogy komoly károkat okozna a Brit Birodalomnak,
és széles körben az ön költségén.
Miért gondoljunk most arra,
amikor közeledik hármunk győzelme?"
IGEN, NÉMETORSZÁG AKKOR DEMOKRÁCIA VOLT ELŐTTÜNK
ÉS KIRABOLTAK MINKET, KICSAPCSOLVA ÉS SZÁRÍTVA
NEM...
MIT JELENT A DEMOKRÁCIA VAGY AZ AUTORITÁRUS ÁLLAM AZOKNAK A NEMZETKÖZI HIÉNÁK SZÁMÁRA?
EGYÁLTALÁN NEM ÉRDEKELNEK! ŐKET CSAK EGY DOLOG ÉRDEKLI
Hajlandó vagy, hogy kifosztják?
IGEN VAGY NEM?
ELÉG HÜLYE VAGY, HOGY CSEND HASZNÁLJON A FOLYAMATBAN?
IGEN VAGY NEM?
ÉS, AMIKOR EGY DEMOKRÁCIA ELÉG HÜLYE
NEM FELÁLLNI, AKKOR JÓ!
DE AMIKOR EGY HATALOM ÁLLAM KIJELENTI
"TOVÁBB NEM RABASZTOD AZ EMBEREKET...
"SEM BELÜL, SEM KÍVÜL! AKKOR EZ ROSSZ."
A VALÓSÁGBAN EZEKEN AZ ORSZÁGOKBAN A PÉNZ URALK
A SAJTÁSSZABADSÁGRÓL BESZÉLnek,
MIKOR VALÓBAN MINDEN ÚJSÁGNAK VAN EGY TULAJDONJA
ÉS A TULAJDONOS MINDEN ESETBEN A SZPONSOR (TÖMÉZISMÉDIA)
EZ A SAJTÓ AZTÁN FORMÁLJA A KÖZVÉLEMÉNYT
EZEKNEK A POLITIKAI PÁRTOKNAK EGYÁLTALÁN NINCS KÜLÖNBSÉG
MINT ELŐTT VELÜNK
MÁR ISMERED A RÉGI POLITIKAI PÁRTOKAT
MIND UGYANAZOK VOLTAK
AKKOR AZ EMBEREKNEK KELL EZEKEN AZ ORSZÁGOKBAN GONDOLKODNI
A SZABADSÁG ÉS A GAZDASÁG...
NAGYON KÉNYELMES ÉLETRE KELL LÉTEZNI AZ EMBEREK SZÁMÁRA
DE AZ ÉRDEKLŐDÉS A helyzet
EZEKBEN AZ ORSZÁGOKBAN, AZ ÚGY nevezett "DEMOKRÁCIÁKBAN"
A FIGYELEM FŐ FÓKUSZBÓL SEMÉLYESEN AZ EMBER
AMI VALÓBAN SZÁMÍT
LÉTEZIK EZ A "DEMOKRÁCIATEREMTŐK" CSOPORTJÁNAK
VAGY A NÉHÁNY SZÁZ LÉTEZÉSE
ÓRIÁSTŐKÉSZEKNEK
AKI AZ ÖSSZES GYÁR ÉS RÉSZVÉNY TULAJDONJA
ÉS AKIK VÉGSŐBBEN VEZETIK A NÉPET
EGYÁLTALÁN NEM ÉRDEKLI ŐKET A NAGY EMBERTÖMEG
ZSIDÓK!
ŐK AZ EGYETLENÜK
AKIK NEMZETKÖZI ELEMEKKÉNT SZÁMÍTHATÓK
MERT MINDENHOL VEZETIK VÁLLALKOZÁSUKAT
EZ EGY KIS GYÖKÉRTELEN NEMZETKÖZI KLIKK
EZ AZ EGYMÁS ELLEN FORDÍTJA AZ EMBEREKET,
EZ NEM AKARJA, HOGY BÉKÉK LEHET
TUDNAK ELNYOMNI MINKET!
MEGÖLHETNEK MINKET, HA KEDVED!
DE NEM FOGJUK KAPITULÁLNI!
EZEK A ZSIDÓK NEVETTEK EZEN
AZT HISZNEK, HOGY VICC
MÁR NEM NEVESZNEK
MA TÁJÉKOZTAK A HELYZET SÚLYOSSÁGÁT.
KÜZDELEM VOLT
Pláne AZ EMBEREK ELLEN, akik...
...ÚGY TŰNIK NEMZETENKBEN MINDENHATÓ HATALOM
A ZSIDÓK ELLENI HARC
SÁTÁNI ERŐ
AZ EGÉSZ ORSZÁGUNK IRÁNYELVE
AKIK VOLTAK MEGKAPADNI SZELLEMI ÉS LELKI ÉLETÜNK KULCSPONTJAIT
DE A POLITIKAI ÉS GAZDASÁGI ÉLETÉRŐL IS
ÉS EZEKBŐL A KULCSPONTOKBÓL AZ EGÉSZ NEMZET IRÁNYÍTÁSA ÉS FELÜGYELET VOLTÁK
EZ AZ ERŐ EGYSZERRE VOLT
AZ ÜLDÖZÉS BEFOLYÁSA AKÁR A TÖRVÉNYBEN
AKIK HATALOM ELLEN HARCOLTAK
ÉS AKIK VOLTAK HAJTOK ELLENÁLLÁST NYÚJTANI AZ ELŐRELÉSÜL
A MINDENHATÓ ZSIDÓSÁG ÍGY KINYILVÁNÍTOTT A HÁBORÚRA
ÉS MIT ELÉRTÜNK EZEN ÉVEKBEN! 1939-ig
AZ IRÍGYSÉG UGYANÚGY NŐTT
UGYANAZOK A FÉRFIAK, AKIK AKKOR AZ ELSŐ világháborúba NÉMETORSZÁGOT KERÜLTÉK
A „CHURCHILL ÚR” AZONNAL AGITÁLNI KEZDETT
A "MR EDEN"
ÉS AZTÁN TERMÉSZETESEN A ZSIDÓK, HORE BELISÁVAL az élen
MEGKEZDŐDÖTT A RÁMALÁS-KAMPÁNY
Évről évre...
AZT MONDJÁK: "IGEN, FELFÉRLEGEZIK MAGÁT"
IGEN, MINDIG EZT CSINÁLTAM
ELŐTT IS KÉRDEZTEK
AKKOR MIÉRT VAN A SA...
...HA BÉKÉT AKARSZ?
MIÉRT LÉTREHOZTAD AZ SS-t?
... MIKOR AKKOR AZ EGYETLEN AMIT AKARSZ, AZ AZ ÖSSZESSÉG?
MERT VAN EMBER, AKI NEM AKARJA!
ÉS MEG AKARTAM MEGMUTAATNI
HOGY A MÁSIK ESETRE IS KÉSZÜLTEM
A LEGDRÁGÁSBAN A VILÁGON...
A SAJÁT EMBEREK...
ÉS EZEKNEK AZ EMBEREKÉRT...
ÉS EZEK AZ EMBEREK ÉRDEKÉBEN...
KÜZDÜNK ÉS HARCOLUNK!
ÉS SOHA NE LAGYULJ!
ÉS SOHA NE FÁRADJON!
ÉS SOHA NE VESZD EL A BÁTORSÁGOT!
ÉS SOHA ne ess kétségbe!