ADVARSEL Nogle seere kan finde følgende video foruroligende. Seerens skøn tilrådes.
FLØDME AF BLOD
Da kommunisterne flyttede vestpå,
de udførte brutale massakrer med jævne mellemrum.
I Hviderusland, Estland, Letland, Litauen, Polen, Ukraine og Rusland
tusinder af uskyldige intellektuelle og troede kriminelle blev slagtet.
Allerede da kommunisterne gjorde krav på Polens østlige territorium,
tusindvis af polske soldater blev brutalt taget til fange af den røde hær.
Stalin beordrede derefter 15.000 polske officerer
fængslet i særlige lejre ved Kozelsks, Ostashkov og Starobielsk.
Dels fordi han frygtede, at disse mænd kunne have et potentiale
at starte en national bevægelse i stand
at modstå den kommunistiske magtovertagelse af Polen i fremtiden.
Den 5. marts 1940 Stalin og Kaganovich
underskrev en ordre om at henrette polske hær- og politibetjente.
Den jødiske hemmelige politichef Lavrentiy Beria var en berygtet slagter
som begik sine forbrydelser ved at give nationalsocialisterne skylden.
Han sendte 20 millioner mennesker til slavearbejdslejre.
Beria stod bag det, der vil blive kaldt Katyn-skovmassakren.
I april 1940 beordrede Stalin mere end 10.000 polske officerer
taget ind i Katyn-skoven nær landsbyen Gnyozdovo,
kort afstand fra Smolensk i Rusland,
hvor ofrene blev henrettet.
Polakkerne blev marcheret ind i skoven iført deres uniformer,
med hænderne bundet bag ryggen
og blev derefter skudt i nakken.
Tusinder blev begravet i enorme massegrave.
Mange af disse ofre kunne senere ikke genkendes af deres pårørende
på grund af det faktum, at deres kroppe og ansigter
var blevet brutalt revet ned af Den Røde Hær.
Nogle polakker blev henrettet i Kalinin og Kharkiv fængslet og andre steder.
Af de samlede dræbte var omkring 8.000 betjente
fængslet under den sovjetiske invasion af Polen i 1939.
Yderligere 6.000 var politibetjente
og resten blev arresteret polsk intelligentsia
at sovjetterne anså for at være efterretningsagenter,
godsejere, sabotører, fabriksejere, advokater, embedsmænd og præster.
Et skøn på omkring 22.000 af de bedste polakker
blev dræbt af NKVD alene i denne massakre.
Da tyskerne opdagede massegravene i begyndelsen af ​​1943,
de indsatte en europæisk Røde Kors-komité kaldet Katyn-kommissionen,
bestående af 12 retsmedicinske eksperter og deres personale,
men ved Nürnbergprocesserne gav sovjetterne bare tyskerne skylden
for at begå Katyn-massakren,
og briterne, franskmændene og amerikanerne lod dem bare gøre det.
Talrige tyske officerer blev fejlagtigt hængt
for drabet på tusindvis af uskyldige polske nationalister.
Mord, der faktisk blev begået af Stalins og NKVD.
Præsident Roosevelt bevidst og bevidst
dækkede over beviserne for, hvem der virkelig begik disse forbrydelser.
At sådan korruption kunne have foregået i høje niveauer
af den amerikanske regering i disse år beviser, at vi bør stille spørgsmålstegn ved
officielt bevis på Holocaust i Anden Verdenskrig.
Den sovjetiske rapport, som gav tyskerne skylden for at begå Katyn-massakren
blev opført i Nürnberg som 054-USSR.
Medlem af den særlige statskommission, akademiker NN Burdenko,
og medlem af den særlige statskommission, Mythropolitos Nikolai,
to åbenlyse løgnere med en dagsorden, underskrev denne rapport.
Det var de samme kendte løgnere, som også underskrev den officielle sovjetiske rapport
på Auschwitz, der blev opført i Nürnberg som 008-USSR.
Dette alene burde give anledning til bekymring
til enhver, der bekymrer sig den mindste smule om objektiv sandhed.
Den sovjetiske rapport om Auschwitz blev underskrevet af to beviste løgnere.
Sovjeterne holdt deres egne forbrydelser hemmelige.
Først i 1989 blev kommunistiske dokumenter frigivet, der dokumenterede det faktum
den sovjetiske NKVD udførte Katyn-massakren.
I 2012 rapporterede World Press deres seneste resultater om Katyn-massakren.
Da det længe var mistænkt, vidste Churchill og Roosevelt
at Stalin havde beordret massakren, men holdt deres mund for det.
USA dækkede over det.
Den 17. november 1941 udstedte Stalin ordre 0428, hvori det stod
kommunistiske partisaner ville klæde sig ud i tyske uniformer,
især dem fra Waffen-SS
(?) og ødelægge alle bosættelser inden for et område på omkring 40 til 60 kilometers dybde
fra de vigtigste kamplinjer og til hensynsløst at dræbe civilbefolkningen.
Det var vigtigt at efterlade nogle få overlevende med disse angreb
hvem ville anmelde de formodede tyske grusomheder.
Denne krigsførelse blev også bekræftet af tyske soldater
som fangede mange russiske partisaner iført tyske uniformer.
Bolsjevikkerne ofrede bevidst deres eget folk på disse måder
at skabe anti-tysk propaganda
og at indgyde had til tyskerne i de sovjetiske tropper.
For at sende beskeden helt hjem,
de havde også fotograferet disse rædsler.
De berømte billeder er nu favoritterne i pressen,
brugt som bevis for det påståede systematiske massemord på jøder.
Ordren fastsatte:
"Det er vigtigt at have overlevende, der vil fortælle om "tyske grusomheder".
Til dette formål skal hvert regiment danne jægerenheder
på omkring 20-30 mand stærke
med opgaven at detonere og forbrænde landsbyerne...
når man arbejder i tyske uniformer bag fjendens linjer
og ødelægge disse bosættelsesposter.
Blandt befolkningen er vi nødt til at sprede rygtet
tyskerne brænder landsbyerne for at straffe partisanerne."
VOLDTAGTEN AF EUROPA
Med deres gratis arsenal suppleret med USA's fineste kampvogne,
tommy guns, fly, lastbiler, jeeps og endda mad og tæpper,
den Røde Hær rykkede frem mod Tyskland fra øst.
Stalins plan om at tage hele Østeuropa blev hjulpet
af Eisenhower og Marshalls besættelse af at invadere Europa fra England,
i stedet for blot at rykke frem fra Europas bløde underliv.
I juli 1944 er kommunisterne rullet ind i Polen og rykket ind i Tyskland.
Stalins jødiske hovedpropagandist og fremtrædende medlem af
Den sovjetiske sponsorerede jødiske antifascistiske komité, Ilya Ehrenburg,
anstiftede den sovjetiske Røde Hær til voldtægt og mord på tyske civile.
Med henvisning til tyske kvinder,
Ehrenburg jublede til den fremrykkende Røde Hærs hærtropper:
"Den blonde tøs er i en dårlig tid..."
Ligesom jøderne omkring Roosevelt,
Ehrenburg søgte også udryddelsen
og folkedrab på hele det tyske folk.
Ilya Ehrenburg opfordrede til massevoldtægt og drab på tyske kvinder.
Ilyas foldere erklærede:
"...Tyskerne er ikke mennesker...
Intet giver os så meget glæde som tyske lig!"
Da soldaterne nærmede sig Danzig,
millioner af løbesedler blev luftnedkastet på tropperne med en besked
komponeret af propagandisten Ehrenburg, og underskrevet af Stalin.
DRÆB DEM ALLE
MÆND, GAMLE MÆND
BØRN OG KVINDERNE
EFTER DU HAR UNDERHOLDT DEM.
DRÆB, INTET I TYSKLAND ER SKYLDIGT.
HVERKEN DE LEVENDE ELLER DE ENDNU UFØDE
BRYD DEN TYSKE KVINDES RACESTOLTHED
TAG HENDE SOM DIN LEGITIMME BYTTE
DRÆB, I MODIGE SOLDATER
AF DEN SEJRENDE SOVJETHÆR.
Et ufatteligt orgie af vold og voldtægt opstod,
som bemærker en af ​​de mest forfærdelige episoder i menneskehedens historie.
Mindst 2 millioner tyske kvinder, unge som gamle,
blev gruppevoldtaget, sodomiseret og tævet.
Ofte med henblik på deres børn eller familiemedlemmer.
Partier af soldater plyndrede huse.
I vilde orgier af beruset vold,
kvinder blev penetreret med knuste flasker eller bajonetter.
Det var lige meget,
om kommunisterne voldtog i nærheden af ​​børn eller gamle kvinder.
Kvinderne blev voldtaget ikke en eller to gange,
men ti, tyve, tredive og hundrede gange.
Mødre blev voldtaget i nærværelse af deres børn.
Piger blev voldtaget foran deres brødre.
Selv skrækslagne kvinder, der flygtede til kirker og hospitaler
blev jaget, voldtaget og tortureret til døde.
Nonner, små piger og ældre kvinder blev smittet med kønssygdomme.
Der var tilfælde, hvor brysterne blev skåret af
og ofre sat i brand efter at være blevet voldtaget.
Nogle tyske kvinder blev tvunget under våben
at skændes med døde rådnende lig.
Gravide kvinder fik skåret deres babyer ud af kroppene.
Nogle babyer fik hovedet banket ind.
En nøgen kvinde blev naglet gennem hænderne i en korsfæstet stilling.
En kvinde på 84 år blev fundet siddende på en sofa,
halvdelen af ​​hovedet var blevet klippet af med en økse eller spade.
Kvinder, inklusive børn og gamle mænd, blev alle myrdet på en dyrisk måde.
Da de sidste lommer af tysk modstand i øst overgav sig,
en pige huskede:
"Voldtægt begyndte næsten med det samme, og der var en ondskab i handlingerne."
Det er mere end bare voldtægt... det er den åndelige massakre,
bevidst ødelæggelse af tysk kvindelighed ved voldtægt.
Og din mand ser dette. Han har advaret:
"Hvis du gør noget, halverer vi dig.
Kan du se, at vi har her? Vi vil bogstaveligt talt halvere dig."
De mest bemærkelsesværdige lovovertrædere
var de næsten helt jødiske NKVD-bagtropstropper
og de mongoloide tropper fra de asiatiske republikker
af de fjerne østlige dele af USSR.
For disse tropper repræsenterede den tyske kvinde
alt, hvad de hadede ved hvide europæere,
således skulle vores stolthed knuses.
Mange af de etniske russere i hæren
anså også disse jødisk ledede tropper som fuldstændig nådesløse.
I det store og hele var kommissærerne i den russiske hær jødiske.
Nu var der en masse kommissærer,
men det er de politiske officerer, der er i hver enhed ovenover,
Jeg formoder, at over en deling,
der er til for at sikre, at alle står på partilinjen,
alle er gode kommunister, alle er gode tyskerhadere.
Med andre ord, du har disse mennesker,
disse jødiske kommissærer, der udfordrer soldaterne til at dræbe flere, for at dræbe flere.
Dræb mere. Voldtage mere.
Og dybest set er de cheerleaderne, der går sammen med hver enhed,
nogenlunde på størrelse med en virksomhed, vil jeg sige.
Og så har du disse usofistikerede soldater, ungdommelige.
Du har de jødiske kommissærer, der opmuntrer dem
at gøre til det døde niveau bedst.
Og så, når en som Ilya Ehrenburg,
på højre hånd af Joseph Stalin, siger, at det ikke kun er okay,
men det er næsten en befaling for dig at tage de tyske kvinder,
leg med dem, voldtag dem så ofte du vil og dræb dem
det lyder som en ordre, der er helliggjort.
Det er sanktioneret af den sovjetiske regering.
...og så, kvinde, kom med mig
og vi sagde "nej, vi tager ikke med dig,"
og så tog han min svigerinde med,
han tog hende udenfor,
der må have været...
en lille stald
i det mindste...
vi hørte 3 skud.
Så kom han tilbage
og vi spurgte ham...
Ja, han skød hende...
hun havde gjort modstand!
Og så ville han også have os
og vi sagde nej
så bliver vi hellere skudt også...
og...
så havde han først
skød bedstemor
han ville virkelig skyde os...
så begyndte vi at bede...
og vi bad alle sammen.
og efter det,
min far gav alle hånden
og han sagde farvel...
og så...
han skød far.
Og efter det min mor.
Så så han, at jeg stadig var i live,
han trak i mig
og så ville han voldtage mig
og...
Jeg har gjort modstand
og så slog han mig
med sin riffelkolbe på mit hoved
og så tænkte jeg
nu skal jeg besvime,
men jeg besvimede ikke,
så opførte jeg mig, som om jeg var bevidstløs
og hele tiden lå jeg der,
han lyttede til mit hjerteslag.
Han lyttede, om jeg stadig var i live
og så klippede han mine bukser op
og klippe alt mit tøj
og så voldtog han mig...
ingen...
han gjorde et skridt tilbage
kig ind i barnevognen,
barnet var stadig i live,
så skød han 3 gange gennem barnevognen,
så tænkte jeg...
hvorfor var de kugler ikke for mig...
Hvad hvis du fandt ud af, at en af ​​dine medsoldater havde voldtaget nogen?
Ingen lagde mærke til det.
Tværtimod fortalte soldaterne hinanden alt
Det blev næsten anset for at være heroisk eller modigt...
...at ligge med en kvinde - eller flere
Selv hvis nogen blev myrdet - ja, det var en krig...
Så det var ikke noget problem, hvis en soldat lå med en kvinde eller pige.
Tusindvis af tyske kvinder begik selvmord,
i stedet for at underkaste sig rædslen.
Mange kvinder druknede sig selv alle sammen
med deres egne børn i den nærmeste flod.
Kvinder, der holdt børn i hånden, løb mod vandet.
Der var også hele familier, inklusive ældre mennesker.
Mange havde bundet sig sammen.
Jeg forstod ikke, hvad de lavede.
Der var også individer, der løb op og ned ad flodbredden,
og børn, der havde mistet deres familier.
Der var det frygtelige syn
af dem, der var gået i vandet den foregående nat -
de oppustede kroppe, rødlig-blå.
Mor tog fat i os
og ville løbe i floden med os.
Vi skreg begge to.
Vi var næsten nået til floden, men det lykkedes bedstemor at stoppe os
og vi hoppede ikke ind.
Jeg var i sådan en tilstand, jeg rystede.
Jeg sagde: "Kom ind, en efter en"
Der var en indgang til denne boligblok...
...med trapper, der fører til kælderen
Jeg sagde: "Bring dem ind til afhøring"
Jeg havde min specielle kniv, og da de kom ind...
...jeg skar halsen over på dem
Jeg knivskar mange af dem.
Som bekendt består menneskekroppen af ​​70% vand.
Det er 70 % vand, så den menneskelige krop er meget sårbar
Så du stikker kniven mellem hans ribben...
...han falder ned og det er det.
Min kniv var meget skarp
Du stikker ham her, og det kommer ud her...
...og ikke mere hals. Det er det.
Ingen skrig, intet.
Tror du ikke, det var en krigsforbrydelse?
- Hvad? - Hvad du gjorde ved de tyskere.
Tror jeg det var en krigsforbrydelse? Nej, det gør jeg ikke.
Ellers havde jeg ikke gjort det.
Det anslås, at så mange som 2 millioner tyske kvinder
blev voldtaget af Røde Hærs soldater.
Den ene fange var en 14-årig dreng.
Vagterne hældte benzin på hans krøllede sorte hår og satte ild til det.
Drengen blev sindssyg.
Statuen af ​​en bolsjevikisk soldat, der voldtog en gravid europæisk kvinde, blev fjernet
Polens Gdansk efter en syndflod af klager fra det lokale jødiske samfund.
Mændene, de slog med en Totschlager, en 'Beater-to-death',
det er en lang stålfjeder og for enden er der en stor blykugle
og du bruger den som en ketsjer.
Din arm, dit håndled... Dit håndled og fjederen,
de leverer et tredobbelt slag i en tysks ansigt.
En af Lolas vagter fortalte mig:
"Ja, tyskerne i Lolas fængsel havde det værre end Lola."
Lola var ikke spærret inde i et værelse nat og dag.
Hun blev ikke tortureret nat efter nat.
Hun selv sagde til mig:
"Gudskelov, ingen forsøgte at voldtage os. Tyskerne fik ikke lov."
Men alt det skete for tyske piger i Lolas fængsel i Gleiwitz.
Nu var kontoret for statssikkerhed en polsk regeringsorganisation.
Lederne var polske jøder.
Chefen for kontoret i Warszawa var jøde.
Afdelingsdirektørerne - alle eller næsten alle var jøder.
I den provins, hvor Lola var, Schlesien..
I Schlesien var direktøren for kontoret for statssikkerhed en jøde.
Jeg mødte ham i København, en lille skaldet mand.
Fængselsdirektøren var jøde.
Ministeren for statssikkerhed var jøde.
Og i Schlesien i 1945 var 3/4 af officererne, 3/4 jøder.
Jeg interviewede 24, og jeg lærte, at kontoret for statssikkerhed
bevilge 227 fængsler til tyske civile.
Denne ene lejr fandt jeg dødsattester for 1583 tyskere.
I andre lejre, andre fængsler døde tusinder af tyske civile.
Tyske mænd, kvinder, børn, babyer.
I en lejr var der en barak til 50 babyer.
De lå i vugger, men lejrlægen, han var en jøde, dr. Cedrowski;
Han varmede ikke kasernen, han gav ikke babyerne mælk
og 48 af de 50 babyer døde.
Alt i alt døde 60.000 til 80.000 tyskere
i varetægt af statssikkerhedsofficererne.
Jødiske journalister, der kendte til det, skrev ikke om det.
Der er en arbejdende reporter lige nu i New York City.
Han var i Polen lige efter Anden Verdenskrig.
Han siger til mig: "Uanset hvad tyskerne fortæller dig, tro mig, det er sandt",
men selv skrev han aldrig om det.
Sandheden blev dækket over og bliver stadig dækket af.
DE SIDSTE DAGE I DET TREDJE RIGE
I februar 1945 rejste Stalin til feriestedet Jalta ved Sortehavet
at deltage i den mest historiske af krigens tre store konferencer.
Ved Jalta-konferencen,
plottet til omformning af efterkrigsverdenen blev lavet.
Den største vinder var Stalin.
Churchill mumlede til Stalin:
"Vi har dræbt seks eller syv millioner tyskere
og sandsynligvis vil der være en million mere eller deromkring
dræbt inden krigens afslutning."
Kommunistiske spioner Alger Hiss og Harry Hopkins påvirkede Roosevelt i høj grad
og det blev besluttet, at efter Tysklands nederlag,
sovjetterne ville besætte Østeuropa.
Sovjet ville til sidst slutte sig til krigen mod Japan
og blive forsynet med amerikanske våben til indsatsen.
Efter at Japan var blevet besejret,
sovjetterne ville besætte Nordkorea (uden Koreas godkendelse),
og Manchuriet i Kina (uden Kinas godkendelse.)
Millioner af russiske krigsfanger taget til fange af tyskerne,
såvel som russiske flygtninge på flugt fra Stalin,
ville med magt blive returneret til Stalin for at blive henrettet eller arbejdet ihjel.
Tyskland ville blive delt i to, ligesom hovedstaden i Berlin.
Dannelsen af ​​en kommunistisk Ny Verdensorden - De Forenede Nationer,
ville blive lavet efter krigen.
Den 28. april 1945, da det totale nederlag var nært forestående for Europa,
Mussolini forsøgte at flygte til det neutrale Schweiz,
men italienske kommunistiske partisaner fangede Mussolini
og hans elsker Clara Petacci, sammen med flere af deres venner.
Efter en omfattende retssag,
de blev begge henrettet nær Comosøen i det nordlige Italien.
Mussolini blev klædt af, tortureret og krænket,
og Clara Petacci blev voldtaget flere gange før hun blev dræbt.
Ikke kun blev Clara gruppevoldtaget af kommunisterne,
men alle kvinderne i den flygtende gruppe med Mussolini
led samme skæbne.
I slutningen af ​​helvede blev hun myrdet ved siden af ​​den mand, hun elskede.
Disse menneskelige monstre sodomiserede Mussolinis lig,
de tissede på den og sparkede og slog hans krop
indtil han knap var genkendelig som menneske.
Ligene blev derefter smidt i en dynge
på forstadspladsen i byen Milano.
Mindst et medlem af britisk efterretningstjeneste og adskillige kommunister
piskede en folkemængde til vanvid.
De angreb ligene på alle mulige måder.
Til sidst blev ligene løftet op og hængt på hovedet på kødkroge.
Et amerikansk øjenvidne beskrev mængden som skumle,
fordærvet og ude af kontrol.
Der var intet til hinder for, at de allierede tog den tyske hovedstad
før den fremrykkende sovjetiske hær kunne nå dertil.
Roosevelts skødehund, Eisenhower, dog
endnu en gang ville finde en måde at forsinke den allierede fremrykning på,
for at give Stalin tid til at rykke ind i Berlin fra øst.
Den 28. marts sendte Eisenhower endda en besked til Stalin
forsikre ham om, at den allierede fremrykning ville fokusere på
Vesttyskland primært for at give Berlin til Stalin.
Den 15. april gik Eisenhower endda så langt som at udstede en standsningsordre
forbyder allierede befalingsmænd at krydse Elben.
Generalerne Montgomery og Patton
var yderst oprørte over denne ordre om at standse fremrykningen.
Eisenhowers ordrer forlod Berlin
og hele Østeuropa til sovjetkommunismen.
Hitler havde hørt om Mussolinis død, mens han var i sin bunker i Berlin.
Ved hans side var den evigt trofaste Eva Braun.
Omgivet af hans øverste kommando,
de havde været der siden den 16. januar 1945.
Churchills bombninger af tyske civile
og voldtægten af ​​Tyskland fortsatte uafbrudt.
I foråret 1945 var situationen blevet næsten håbløs for tyskerne.
Den Røde Hær var nået til floden Oder,
som var den sidste store naturlige forhindring før Berlin.
Tyskland ville nu være omringet fra alle grænser.
Sovjet havde dobbelt så mange mand som Wehrmacht og fire gange så mange kampvogne.
Stalin hævdede, at han havde 6 millioner mand
mod de resterende 1 million tyskere af hver enhed, som riget kunne finde.
Hitler vidste, at han var omringet.
Over for et vist nederlag, udenlandske frivillige, gamle mænd, kvinder og børn
forberedt til den sidste kamp mod håbløse odds.
Boys of the Hitler Youth forberedte sig også på det sidste slag.
Det eneste, der stod mellem himmel og helvede
var de resterende tyske tropper.
Den 19. april nåede sovjetiske tropper til Berlins forstæder.
Hver eneste tilbageværende desperate forsvarer af Tyskland
ville blive elimineret i hus-for-hus gadekampe.
Den Røde Terror kunne ikke stoppes længere.
Kampen omfavnede alle i dens kampzone.
Hitlers drømme om en fri verden var blevet knust til en million stykker.
Selvom Hitler havde sin skytsengel jagerpilot Hanna Reitsch,
Hanna var så fuldstændig hengiven til Hitler
at hun modtog et Jernkors i Anden Verdenskrig.
Reitsch var også den første kvinde, der fløj en helikopter,
et raketfly og et jetjager.
Og den 29. april,
hun fløj med sit lette fly ind i Berlins kaotiske hjerte
at gøre et vovet redningsforsøg og tilbyde Hitler en exit,
hvis han ønskede at flygte fra den belejrede by.
Hanna Reitsch var Hitlers sidste chance for at flygte.
Hitler fortalte Hanna:
"Du er en meget modig kvinde. Der er stadig loyalitet og mod i verden."
Men han havde allerede valgt at møde sin skæbne i Berlin.
Han ville blive.
Eva Braun og Adolf Hitler havde mødt hinanden, da hun kun var 17,
og hun arbejdede som assistent for fotografen Heinrich Hoffmann,
som fortsatte med at blive Hitlers personlige kameramand.
Hitler og Braun blev kærester i 1932.
Nu, 13 år senere, da de resterende tyske styrker blev overvældet,
Eva skrev i et brev til sin veninde, Herta Schneider:
"Vi kæmper her til det sidste,
men jeg er bange for, at slutningen truer tættere og tættere på."
Den 29. april besluttede Hitler at gifte sig med sin mangeårige elskerinde Eva Braun.
Ceremonien blev afsluttet med Goebbels og Bormann som vidner.
Hitler underskrev bryllupsattesten, men da det var Evas tur
hun begyndte at skrive sit efternavn som Braun, før hun krydsede bogstavet B over,
og i stedet skrive Eva Hitler.
Arm i arm førte Hitler sin brud til arbejdsværelset til bryllupsreceptionen.
Hitler indrømmede nu for første gang, at alt var tabt.
Hitler sagde:
"Alt er tabt, pak dine ting og gå.
Du skal af sted, og inden for en time vil det sidste fly bringe dig ud."
Efter dette øjebliks stilhed,
Eva Braun trådte frem, gik hen til ham og tog hans hånd og sagde:
"Men du ved, at jeg bliver hos dig."
Mindre end to dage efter brylluppet, den 30. april,
Hitler og hans brud endte deres liv sammen.
De havde været gift kun et par timer.
Eva tog en cyanidkapsel og stak den ind i munden. Hun døde øjeblikkeligt.
Hitler tog sin pistol, satte den til sin højre tinding og affyrede.
Hitlers hund Blondi blev også forgiftet.
Medlemmer af personalet bar ligene i tæpper
og gennemblødte dem med den benzin, de kunne finde, og tændte dem.
Hitler ønskede ikke at blive udleveret til de barbariske bolsjevikker,
fordi han vidste, hvad de havde gjort ved Mussolini.
At tage sit liv og sætte ild til hans krop var således hans eget ønske.
En dag før han begik selvmord, dikterede Hitler sit politiske testamente,
et selvmordsbrev, hvori han nægtede ethvert ansvar for at starte krigen.
Helt til det sidste, hvor Hitler intet havde at vinde,
han ønskede, at verden skulle vide, at han aldrig havde ønsket krig.
"Det er usandt, at jeg eller nogen anden i Tyskland ønskede krig i 1939.
Det var ønsket og fremprovokeret udelukkende af internationale statsmænd,
enten af ​​jødisk oprindelse eller arbejder for jødiske interesser..."
HITLERS AFSLUTTENDE TESTAMENTE
7. maj 1945 - General Jodl underskrev en overgivelsesakt.
Den blev dog ikke underskrevet af Karl Donitz. Derfor, juridisk,
Tyskland som land overgav sig ikke efter Anden Verdenskrig.
Det betyder, at Forbundsrepublikken Tyskland, oprettet af Vesten,
samt Den Demokratiske Republik Tyskland, indsat af Sovjet,
begge var ulovlige i henhold til international lov,
som hver var blevet bygget over bestående suveræn stat.
Den 5. juni 1945 meddelte de allierede
at de ville regere Tyskland fra fire forskellige besættelseszoner.
En for hver af de fire magter - Sovjet, Storbritannien, Frankrig, USA.
Churchill havde erklæret krig for at forsvare Polen,
men i stedet allierede sig med Stalin, dækkede over hans forbrydelser
og gav ham derefter Polen.
Albert Einstein er i dag æret som det største geni i det 20. århundrede.
Einstein var en jødisk fysiker og medlem af det tyske kommunistparti,
en zionist og tilhænger af det bolsjevikiske slagteregime
i Sovjetunionen.
Han er krediteret for at skabe Einsteins særlige og generelle relativitetsteori.
Hans skrifter er blevet anklaget for plagiat
af mange historikere og forskere.
En af de mest berømte matematiske ligninger i verden, E= mc�,
blev første gang udgivet af Olinto De Pretto
2 år før Einsteins udgivelse af ligningen.
Ligningen, E= mc�, burde med rette kaldes Pretto-ligningen.
Han var en kommi. Han siger, at han var pacifist,
men han ville have krig med Tyskland, han ville faktisk folkedrab på tyskere.
Der var et citat, hvor han sagde:
"Tyskerne kan blive dræbt eller indespærret efter krigen,
men de kan ikke genopdrages til en demokratisk måde at tænke og handle på.
Det er håbet, at de ved krigens afslutning stort set vil være blevet dræbt."
Albert Einstein sagde dette.
På Lincoln University California holdt Einstein en tale
hvori han kaldte racisme for en sygdom hos hvide mennesker og tilføjede:
"Jeg har ikke tænkt mig at tie stille om det",
men han var stærkt anti-nationalist og anti-hvid,
men meget meget pro-jødisk.
Faktisk blev han tilbudt Israels præsidentskab.
Han afslog høfligt tilbuddet ved at sige:
"Jeg er dybt rørt over tilbuddet fra vores stat Israel
og med det samme bedrøvet og skamfuld over, at jeg ikke kan acceptere."
Han var en hardcore zionist, men modsatte sig nationalisme på alle måder for europæere.
Faktisk ville han knuse den.
Så hvad gav han os overhovedet?
Alt er relativt. Relativ... Moralsk relativisme, intet er sikkert,
ikke sådan noget som absolut, alt går, hvad er sandhed, alligevel,
der er ingen mening undtagen relativisme selvfølgelig, ikke?
Så kun hans syn på universet er det rigtige,
som vi alle kvæler ihjel af, (?) ikke?
Og mange fysikere er uenige i hans teorier,
fordi det er alt, hvad de er, er teorier.
Nå, hvordan har han det... hvordan er han overhovedet blevet så stor i første omgang?
Tja, det er et faktum, at hans arbejde ikke kun var forskruede, uvidenskabelige ideer,
men at det var videnskaben, der blev plagieret.
Jeg ved, at 'Red Ice' (dette program) lavede et show om dette,
et fantastisk show om dette, der dækker dette i detaljer.
Hans skrifter omfattede hans populære bog fra 1924 'Meaning of Relativity',
som blev plagieret fra Lorentz-transformationen.
Plagiat af masse-energi ækvivalens,
hovedsageligt baseret på George Fitzgeralds og Hendrick Lorentz' værker,
Irske og hollandske teoretiske fysikere...
og også arbejdet af den franske fysiker Henri Poincar�.
Han udviklede relativitetsteorien år før Einstein.
Og det bliver værre. Plagiat af Paul Gerbers
banebrydende arbejde med tyngdehastigheden. Okay, det var en tysk fyr.
Og ideen om, at lysets hastighed var en konstant,
var uafhængig af bevægelsen af ​​dens kilde, var slet ikke Einsteins,
men blev foreslået af den skotske videnskabsmand James Maxwell i 1878.
Også Bernhard Riemann, en tysker, var den første til at udvikle sig
en sund ikke-euklidisk geometri, som er grundlaget for al matematikken
han plejede at beskrive relativitet.
Også, det fortsætter, Heinrich Hertz, faderen til frekvensenheden,
Hertz's lydvibration opdagede det
elektrobelastninger belyst med ultraviolet lys
og de skaber lettere elektriske gnister.
Nå, i 1905 udgav Einstein et papir, der forklarede dette,
det samme eksperiment fra Hertz' fotoelektriske effekt,
og det var faktisk Hertz' opdagelse, der førte til kvanterevolutionen,
og alligevel blev Einstein tildelt Nobelprisen i 1921
for opdagelsen af ​​loven om de fotoelektriske effekter, okay?
Det fortsætter, Nikola Tesla. Han kunne ikke fordrage Einstein.
Faktisk kaldte han ham en gammel krumtap.
Han gav en udtømmende analyse af Einsteins relativitetsteori og kaldte den
"en storslået matematisk dragt, der fascinerer,
blænder og gør folk blinde for de underliggende fejl.
Teorien er som en tigger klædt i lilla
hvem uvidende mennesker tager for en konge." Han sagde dette i 1935.
John Murray Cuddihy, en genial kendt sociolog, sagde
Einstein var motiveret af et ønske om at fordreje og ødelægge vestlig videnskab.
Meget, meget præcis.
Dayton Clarence Miller, præsident for Storbritanniens Royal Astronomical Society,
var uenig i alle Einsteins teorier.
Han havde sin egen absolutte rumteori, som er interessant. Og det fortsætter.
Hundrede prestigefyldte østrigske og tyske videnskabsmænd
fordømte ham i denne bog Hundert..., jeg ved ikke hvordan jeg skal sige det.
Autoren Gegen Einstein, jeg trækker det op lige her...
...beskyldte ham for at være en pseudomysticisme... pseudomystiker
og bare spekulerer i alt, dybest set. Hundrede videnskabsmænd.
HL Mencken:
"Der er god grund til at tro, at Einstein ikke vil holde stand:
i det lange løb kan hans buede rum klassificeres med
psykosomatiske buler af Gall og Spurzheim."
To andre geniale videnskabsmænd.
Så pointen er, at vi ikke ville være i stenalderen uden ham.
Næsten. Vi ville dyrke andre planeter nu, ikke?
Og så folk der siger "åh, du er bare jaloux på ham" eller
"åh, det er fordi han er jøde." Nej, det er fordi han var en tyv.
en løgner og en plagiat og en forfærdelig person i sit privatliv.
Og du ved, sande geniale mennesker kunne ikke fordrage ham
og de betragtede ham som en knastør.
En crackpot og en løgner og en plagiat, for det var han.
Og Einstein kritiserede videnskabsmænd, han følte sig truet af, sande genier,
som Erwin Schrodinger � Quantum Theory, Werner Heisenberg, Hilbert, Planck.
Han var faktisk den jaloux, der angreb alle disse,
men han blev holdt op som arketypen af ​​glans,
geni og videnskab, den klogeste mand i live. Og han var jøde, ikke?
Så han er bare en ren skabelse, dybest set, af en jødisk mediehype
der blev fremstillet i 20'erne. Dybest set som en popstjerne.
Men han var en kommie, der ikke bestod sin optagelsesprøve
og skamløst flåede sande genier.
Så han er røg og spejle. Han er en bedrager, folkens.
Og jeg ved ikke, om I har hørt det her før, men det er enormt.
Tyskland, Henrik trivedes som du sagde.
Jeg mener, der kom bare fantastiske hjerner ud af Tyskland i denne tid.
Det er ikke sådan, at Einstein tog Tyskland ud af en form for stenalder, og de var,
du ved, "Vi kommer ikke videre uden hans glans", vel?
Mens Europa stadig var i fred i 1939,
udviklingen af ​​den amerikanske atombombe
blev foreslået af Albert Einstein, Eugene Wigner og Leo Szilard,
alle jøder, til Roosevelt. De skrev et brev til ham
hvor de beskrev kraften af ​​en potentiel atombombe.
Einstein insinuerede fejlagtigt, at Tyskland allerede arbejdede på en atombombe
og opfordrer Roosevelt til at bygge sådan et våben.
Ud af denne indsats opstod Manhattan Project,
hvor udviklingen af ​​atombomben blev gjort.
Lederen var Robert Oppenheimer.
Udviklere var Richard Feynman, Owen Chamberlain,
Enrico Fermi, Edward Teller, John Neumann og andre.
Om eftermiddagen den 12. april 1945 døde Roosevelt i et massivt slagtilfælde.
Den mislykkede forretningsmand og KKK-medlem,
Vicepræsident Harry Truman, blev nu præsident.
Roosevelts jødiske og kommunistiske inderkreds fortsatte med at køre showet,
mens Truman fra Missouri holdt talerne.
TERROR I JAPAN
I april og maj 1945 gjorde Japan tre forsøg
gennem det neutrale Sverige og Portugal for at bringe en fredelig ende på krigen.
I august forsøgte Japan via neutrale sovjetiske kanaler at forhandle overgivelse.
Ethvert fredsforsøg fra Japans side ville også være frugtesløst.
Ignorerer japanernes bøn om fred,
de allierede vil i stedet forberede sig på større angreb på Japan.
Det amerikanske luftvåben havde udført bombeangreb
mod omkring 60 japanske byer, såsom Tokyo, allerede i 1942.
Nu, natten mellem den 9. og 10. marts 1945,
2.000 tons af nøjagtig samme type brandbomber
faldt på Dresden en måned tidligere,
var beskæftiget i folkemordet terrorbombning på Tokyo.
Ordren kom fra luftvåbnets general, Curtis LeMay,
at flyve så lavt som muligt og bombe de japanske hjem og andre bygninger,
som var lavet af træ eller papir, for at forårsage så meget kaos som muligt.
Tusindvis af civile blev brændt eller kvalt ihjel.
De brændte lig af 100.000 døde civile dækkede gaderne.
Millioner af uskyldige japanere blev såret og efterladt hjemløse.
Bombningerne ville blive gentaget den 23. og 25. maj.
Det amerikanske luftvåbens general, Curtis LeMay, pralede med det
de amerikanske bombefly drev japanerne tilbage til stenalderen.
Dette ville dog senere blive overskygget af følgende atombomber,
der blev droppet på Hiroshima og Nagasaki.
Disse bombninger resulterede i de øjeblikkelige dødsfald
på omkring 100 til 150 tusind i Hiroshima
og 60 til 80 tusind i Nagasaki
fra skader påført fra eksplosionerne og akut strålingssyge,
og endnu flere dødsfald som følge af langtidsvirkninger af ioniserende stråling.
Mellem de to bombninger,
Stalin brød den sovjetisk-japanske ikke-angrebspagt fra 1941
og erklærede krig mod et allerede slået Japan.
Sovjetiske tropper begyndte endda at strømme ind i Manchuriet,
overvældende de japanske styrker der. Anden Verdenskrig var endelig slut...
Japan overgav sig den 15. august 1945.
TYSKLANDS FOLKEMORD
"Kamp afgør ikke, hvem der har ret. Kun hvem der er tilbage.
Vi ødelagde fascister, ikke fascisme; Vi ødelagde mænd, ikke ideer.
Vores triumfer tjente ikke som bevis på, at demokrati er bedst for verden,
mere end russiske sejre beviste det
kommunisme er et ideelt system for hele menneskeheden." - Peter Bowman
General Patton advarede om at lade Stalin komme til Berlin før amerikanerne.
Efter et besøg i det ruinerede Berlin skrev han til sin kone den 21. juli 1945:
"Berlin gav mig blues.
Vi har ødelagt, hvad der kunne have været et godt løb,
og vi er ved at erstatte dem med mongolske vilde.
Og hele Europa vil være kommunistisk.
Det siges, at den første uge efter de indtog Berlin,
alle kvinder, der løb, blev skudt, og de, der ikke gjorde det, blev voldtaget.
Jeg kunne have taget det i stedet for sovjetterne, hvis jeg havde fået lov."
Da krigen nu var slut,
den jødiske folkemorderiske Morgenthau-plan blev gennemført
for total ødelæggelse af tysk industri
og slaveri af den tyske race.
Vinderne ville nu dybest set sulte millioner af tyskere, for det meste civile,
til døden, at pålægge det tyske folk kollektiv afstraffelse.
Tysklands virkelige mareridt var ved at udspille sig
da kommunisterne pålagde Tyskland en kollektiv straf
det vil få Versailles-traktaten til at skrumpe i sammenligning.
I den største etnisk udrensning, verden nogensinde har set,
de allierede magter indførte en ny regeringstid af terror, ødelæggelse, plyndring,
sult, voldtægt og massedrab på det tyske folk.
De besættende allierede hære huggede (?) 25% af Tysklands mest frugtbare land.
De tyske flygtninge blev derefter angrebet og voldtaget af Den Røde Hær
samt jødiske partisanbander, der beslaglagde og besatte
de stjålne hjem til de tyske flygtninge.
Churchill støttede udvisningen af ​​15 millioner besatte tyske civile
fra territorier de beboede.
Mere end 3 millioner tyskere døde under de tvungne migrationer.
Omkring 2 millioner civile, hovedsagelig kvinder, børn og ældre,
og 1 million krigsfanger.
I mellem 1939 og 1945 var omkring 7 millioner tyske krigsfanger,
blev læsset på kvægvogne og transporteret til de sovjetiske Gulags.
De fleste af dem ville aldrig se deres familier igen.
Stalin udstedte ordre 270,
hvilket betød, at alle russiske fanger blev taget til fange af tyskerne
ville nu blive sendt til dødslejre og senere henrettet.
Selv deres koner ville blive sendt til Gulags.
Tyske civile og antikommunistiske allierede overalt blev samlet,
voldtaget, sodomiseret, druknet i kloaker, tortureret
og kønslemlæstet, brændt levende og henrettet.
Rækker af lig hang i træerne.
Grusom straf blev udmålt mod hundredtusindvis af dem, der blev stemplet
som nazistiske kollaboratører, hvis eneste forbrydelse var at slutte fred med Tyskland
eller at have kæmpet mod sovjetter på østfronten
som medlemmer af de tyske SS-enheder.
Franske kvinder, der var kærester med tyske soldater under besættelsen
blev ydmyget ved at få deres hoved barberet skaldet eller afklædt.
Antikommunistiske flygtningefamilier, der havde fulgt deres tyske forsvarere
da de trak sig tilbage fra øst, blev de også sendt tilbage til Stalin
hvor de blev udsat for tortur, herunder voldtægt af kvinderne.
Stalin holdt også 25.000 amerikanske krigsfanger
og 30.000 briter i hans sibiriske Gulag
og begyndte endda hurtigt at udføre mange af dem.
Stalin løslod aldrig resten af ​​dem, og de omkom i Gulagerne.
Som en del af den psykologiske omprogrammering og krigsførelse kendt som
denazificering, det tyske folk bevidst blev udsat for
anti-tysk propaganda, sult, psykiske traumer og hjemløshed.
Sultende tyske kvinder solgte deres kroppe til amerikanske soldater
i bytte for mad, sæbe eller cigaretter.
De allierede arbejdede fanatisk for at opfylde deres folkemordspagt med Stalin.
"Vi burde slippe af med dem alle så hurtigt som muligt!",
skrev en utålmodig Winston Churchill.
"Brug ikke noget imod de fem eller flere millioner tyskere. Stalin vil sørge for dem.
Du vil ikke have problemer med dem: De vil ophøre med at eksistere. "
I sin dagbog bemærkede George Patton:
"I dag modtog vi ordrer
hvor vi fik besked på at give jøderne særlige boliger.
Hvis for jøder, hvorfor så ikke katolikker, mormoner osv.?...
Vi vender også over til franskmændene
flere hundrede tusinde krigsfanger
skal bruges som slavearbejde i Frankrig.
Det er morsomt at huske, at vi kæmpede mod revolutionen
til forsvar for menneskets rettigheder og borgerkrigen til at afskaffe slaveriet
og er nu gået tilbage på begge principper."
Han skrev til sin kone den 23. juli 1945:
"Hvis det, vi gør mod tyskerne, er 'Liberty', så giv mig døden.
Jeg kan ikke se, hvordan amerikanere kan synke så lavt.
Det er semitisk, og jeg er sikker på det."
Inden for den første time efter den første befrielse
af Dachau krigsfangelejr, 122 SS-vagter
blev skudt efter at have overgivet sig til den amerikanske 45. division.
Yderligere 40 SS-mænd blev tævet ihjel af de indsatte.
Yderligere 358 SS-mænd blev samlet og drevet ind i en lukket kulgård.
I første omgang blev 12 beskudt med maskingevær.
Resten blev henrettet kort efter.
I alt 560 mænd, der havde overgivet sig
blev myrdet under befrielsen af ​​Dachau.
Dette var en brutal krigsforbrydelse.
Alligevel forblev de amerikanske soldater ustraffede.
En amerikansk soldat sagde:
"Mændene sårede vagter med vilje.
En masse vagter blev skudt i benene, så de ikke kunne bevæge sig.
De blev derefter overgivet til de indsatte.
Den ene blev halshugget med en bajonet. Andre blev revet fra hinanden lem for lem."
I maj 1945,
Churchill forrådte titusinder af kroater, der havde overgivet sig til dem.
I stedet returnerede han dem til sovjetiske og jugoslaviske kommunister,
resulterede i Bleiburg-massakren.
General George Patton var væmmet
af folkemordspolitikken mod det tyske folk.
Patton vidste, at politikkerne for folkedrabet
og ødelæggelse af det tyske folk
stammer fra jøderne i Washington DC,
omkring Morgenthau og Roosevelt.
I et brev til sin kone skrev Patton:
"Tydeligvis startede virussen af ​​Morgenthau
af en semitisk hævn mod alle tyskere virker stadig..."
Allerede før krigen var slut, tusindvis af tyske krigsfanger
var død i amerikansk fangenskab af sult,
mishandling og direkte mord.
En overlevende fra en af ​​lejrene skrev i april 1945:
"Hver gruppe på ti fik det udendørs rum som en mellemstor stue.
Vi skulle leve sådan her i tre måneder. Intet tag over hovedet på os.
Selv de hårdt sårede fik kun et bundt halm.
Og det regnede på Rhinen i dagevis, og vi var altid i det fri.
Folk døde som fluer."
Den allierede kommandør Eisenhower
havde kontrol over over 5 millioner levende fjendtlige soldater.
"Det er ærgerligt, vi ikke kunne have dræbt flere...", mumlede generalen,
utilfreds med kropstallet for den største slagtning i menneskehedens historie.
"Gud, jeg hader tyskerne!", havde Eisenhower skrevet til sin kone i 1944.
Fordi Genève-konventionen garanterede krigsfanger af underskrivernationer
samme mad, husly og lægehjælp som deres fangevogtere,
og fordi disse love skulle håndhæves af Det Internationale Røde Kors,
Eisenhower undgik stort set bare traktaten
ved at skabe sin egen kategori for fanger.
Han foreslog en ny klasse af fanger: Afvæbnede fjendestyrker - DEF'er.
Fanger ville hæren ikke brødføde.
Tag det? De ville ikke brødføde efter Tysklands overgivelse.
Tilsammen havde de allierede mellem 7 og 8 millioner tyske fanger.
De erobrede 4,2 millioner før den nye DEF-status.
Svarende til en anden type: Surrendered Enemy Persons (SES).
Det skriver forfatter Giles MacDonogh
sidstnævnte fanger, omkring 3 til 4 millioner, og jeg citerer:
"Har ikke ret til de samme niveauer af husly og underhold".
Sovjet havde ikke underskrevet nogen aftaler
om humanitær behandling af krigsfanger,
derfor var de ikke forpligtet til at behandle deres fanger humant.
De allierede havde til hensigt at bruge tyskerne som slavearbejde.
Også efter Morgenthau-planen.
For at dække over sine forbrydelser udstedte Eisenhower en ordre, der hævdede det
Røde Kors embedsmænd fik ikke adgang til hans dødslejre.
Jeg tror, ​​at Jim Bacque har gjort et stort historisk fund her.
For mig, som amerikansk historiker, skammer jeg mig. Stephen Ambrose, historiker, US Army War College
Og der var sadisme, brutalitet,
nægtelse af medicinske forsyninger, der var tilgængelige.
Nægtelse af vand i nogle tilfælde,
da de var lige ved bredden af ​​Rhinen, døde mænd af dehydrering.
Af min egen erfaring så jeg, at de sårede blev efterladt uden opsyn. Løjtnant Joachim Buff, 19-årig krigsfange i B�derich og Rheinberg, 1945
Ingen brød sig. Vi blev behandlet ligesom kvæg.
Der var ingen lejr, kun Rhinens enge,
som senere blev til et sumpet morads.
Der var ingen telte eller shelter af nogen art.
Og de havde berøvet os alt.
Vi frøs alle sammen, rystede af kulde, lå, sad på hug.
Vi forsøgte at finde et tørt sted og lå selvfølgelig der i det fri.
Jeg var vagt i den amerikanske hærs fangelejr.
Jeg blev advaret om ikke at tale om det, jeg oplevede, ellers ville jeg komme i problemer.
Nå, forholdene i lejren var afskyelige. Martin Brech var en 19-årig menig,
Vi forsømte at fodre dem ordentligt. US Army-vagt i fangelejren, Remagen 1945
De fik en dåse vandig suppe en gang om dagen. Det var så utilstrækkeligt.
De kastede græs og ukrudt i den, da de kunne (?) finde dem.
De sultede, og vi havde ikke nok vand til dem selv.
Vi var i nærheden af ​​Rhinen, så de kravlede under ledningerne
i et forsøg på at få noget vand, og vi havde maskingeværet dem, da de gjorde det.
De havde ingen tæpper, ingen telte. Nogle af dem havde ingen overfrakker.
Og de sov bare i mudderet. Det var april,
mod slutningen af ​​krigen, og det var et koldt sent forår,
og så døde de og døde i stort antal.
Og det, der imponerede os, alle os på tværs, var lastbilerne, der slæbte ligene væk.
Så da vi blev skubbet af kassevognene,
vi blev kørt ind på engene i en stor flok.
Og i begyndelsen fik vi at vide over højttaleren:
"I er ikke almindelige krigsfanger. I er afvæbnede fjender,
og falder derfor ikke ind under Genève-konventionen."
Og vi fik også at vide, for at gøre tingene helt klare,
på Eisenhowers ordre, på engelsk og tysk,
at de ikke var kommet for at befri os fra nationalsocialismen,
men at eliminere Tyskland én gang for alle.
Efter to et halvt år vejede jeg 30 kg,
Jeg havde mistet mit hjem, jord.
Jeg havde mistet de fleste af mine slægtninge, og jeg var helt alene i Østtyskland.
Og jeg ville bare hjem, men vi kom aldrig hjem.
Anna Tuerr var en 17-årig etnisk tysk civilist
Yderligere millioner tyskere døde af allierede aktioner efter krigen
end under krigen. Helt sikkert 9 millioner flere døde tyskere
i de seks år med fred, kun på grund af allieredes politik.
De allierede regeringer dækkede over denne enorme nationale nedslagtning
og gør det stadig.
Emnet er et forbudt emne
og i USA er det et emne, vi ikke ønsker at undersøge.
Så af disse grunde er emnet blevet dækket op til en vis grad. Major Merrit Drucker, US Army, pensioneret, tildelt Rheinberg, Tyskland 1987
Bare benægtelse af det, ikke at se på det, ikke researche, ødelægge optegnelser.
Umiddelbart efter Anden Verdenskrig kom den jødiske digter Abba Kovner
grundlagde organisationen kaldet Nakam,
bestående af en gruppe jødiske partisaner.
Abba Kovner har brugt sine seneste år på ulovlig smugling af jøder til Palæstina.
Selvom krigen var forbi for alle andre,
denne gruppe var så utilfreds med dødstallet for tyskere
de begyndte at jage europæere og dræbe dem tilfældigt.
De satte på lastbilerne Die Juden kommen � jøderne kommer,
at skræmme befolkningen. Prof. Dina Porat Afd. Jødisk historie - Tel Aviv Universitet
I lastbilen ville vi ligge ham ned.
Kør derefter til en skov, hvor andre medlemmer af enheden ventede.
Så udførte vi forsøget.
Så de blev i skoven. Og de rejste aldrig.
Nogle gange skød jeg dem selv.
Jeg kan huske, at jeg engang beordrede en mand til at grave sin egen grav.
I femten minutter gravede han, mens jeg stod ved siden af ​​ham.
Da det var dybt nok til, at han kunne lægge sig ned,
bom! Det var det.
Et af deres mål var seks millioner europæeres død
ved at forgifte deres vandforsyninger.
Vi ville forgifte 6 millioner tyskere.
De ønskede, at tyskerne skulle opleve rædslen ved vilkårlige mord.
Denne plan blev kaldt plan A.
Plan B var at forgifte et par tusinde brød
i bageriet, der forsynede fængsler og koncentrationslejre,
herunder Dachau, hvor tyskerne nu var interneret af de allierede.
Det var en gruppe, der så sin opgave som et ansvar.
Vi så os selv som repræsentanter for jøderne.
Som et første skridt blev Kovner sendt til Tel Aviv for at vinde støtten
af de jødiske ledere i det før-statslige Israel for planen om at forgifte tyskerne.
Israels præsident og kemiker Chaim Weizmann
var imødekommende og godkendte planen.
Chaim anbefalede en videnskabsmand, der vil lave gift til dem.
Forskerne arbejdede på Sieff Research Institute i Rehovot,
senere omdøbt til Weizmann Instituttet.
Vender tilbage til Europa på et britisk skib,
Kovner blev arresteret af det britiske politi,
som tilsyneladende var bekendt med plottet.
Dengang bar Kovner gift nok
at myrde indbyggerne i fire europæiske storbyer
gennem deres vandforsyninger, men han blev i stedet sendt i et egyptisk fængsel.
Plan A var slået fejl.
Det var et frygteligt slag.
Vi havde ikke giften, så vi kunne ikke gøre noget.
Resten af ​​organisationen omgrupperede sig tilbage i Tyskland
og den litauisk fødte jøde Joseph Harmatz overtog Nakam-ledelsen.
Han opgav tanken om at forgifte tyskernes vandforsyninger.
I stedet erhvervede gruppen en lille mængde arsen
og vendte tilbage til den mere beskedne brødforgiftningsplan.
Så besluttede vi... at vi er klar til at gøre det.
En lørdag aften, i april 1945, brød de ind i Stalag 13-lejren
i Nürnberg og med en kunstnerpensel,
Harmatz malede 3.000 sorte brød med gift.
Vi smurte 3.000 brød...
hvilket var nok til 12.000.
Omkring 2.280 SS-mænd spiste brødet, sagde han,
men kunne ikke sige hvor mange, eller om nogen, der døde.
Nyhedsrapporter på det tidspunkt sagde, at mere end 200 mennesker var indlagt,
men nævnte ikke dødsfald.
Ifølge de pårørende blev der gjort alt for at redde dem.
Alle fik pumpet maven, og de blev alle reddet.
Men bagefter var der ingen officielle udtalelser.
...men hvad jeg ved er, at den amerikanske hær har mobiliseret alle ambulancerne.
Og de havde tusinder.
Og de bar dem til alle mulige hospitaler.
Og pumpede dem. Udpumpning.
Harmatz levede ud resten af ​​sit liv
respekteret og æret af sine jøder.
Den folkemorderiske terrorist Kovner
blev stille og roligt frigivet i jødiske israelske hænder
efter kun et års varetægtsfængsling.
Næste år forklædte den jødiske terrorgruppe Irgun sig som arabere
og bombede King David Hotel i Jerusalem og dræbte 91 mennesker.
Menachem Begin var lederen af ​​denne terrorgruppe.
I fremtiden vil han blive kendt som Israels premierminister,
på trods af hans racistiske og overlegne holdninger og hans terrorbaggrund.
Mellem 1945 og 1953 anslås det mellem 9 og 15 mio
etniske tyskere blev dræbt, hovedsagelig civile.
Flere tyskere blev dræbt de år efter krigen end under hele krigen.
Sovjet overtog også de tyske lejre, genåbnede og fyldte dem
med tyske og andre antikommunister, selv civile og kvinder.
Hundredtusinder omkom.
I løbet af de seks måneder efter krigens afslutning,
Tysklands industriproduktion faldt med 75 %
og landbrugsproduktionen faldt med 65%. Tyskland var nu et dødt land.
BEMÆRK Disse videoer er konstant under angreb
af grupper mod ytringsfrihed, der ønsker at undertrykke sandheden
for at forhindre, at det når ud til et stort antal mennesker.
Disse grupper mod ytringsfrihed kan ikke modbevise de fakta, der præsenteres i disse videoer.
Deres eneste udvej er censur - at få videoerne fjernet
for at forhindre offentligheden i at kende oplysningerne
og giver dem mulighed for selv at bestemme.
Hjælp venligst med at beholde disse videoer og oplysningerne i dem
tilgængelige for offentligheden ved at gen-uploade eller "spejle" dem på YouTube,
Daily Motion, Vimeo, Metacage, Facebook,
og andre video- og sociale netværkssider.
Ved at arbejde sammen,
vi kan bevare ytringsfriheden for alle på internettet,
og ikke tillade det at blive kontrolleret af et lille mindretal.