UPOZORENJE Nekim gledaocima će sledeći video biti uznemiravajući. Gledaočeva diskrecija je preporučljiva.
POPLAVE KRVI
Kako su se komunisti kretali na zapad,
redovno su vršili brutalne masakre.
U Belorusiji, Estoniji, Letoniji, Litvaniji, Poljskoj, Ukrajini i Rusiji
hiljade nevinih intelektualaca i 'misaonih zločinaca' je poklano.
Hiljade poljskih vojnika je već brutalno pohvatala Crvena armija
kada su komunisti zauzeli istočnu teritoriju Poljske.
Staljin je tada naredio da se 15.000 poljskih oficira
zatvore u posebne logore u Kozelsku, Ostaškovu i Starobielsku.
Delimično zato što se plašio da bi ovi ljudi mogli u budućnosti
imati potencijal pokretanja nacionalnog pokreta sposobnog
pružanju otpora komunističkom preuzimanju Poljske.
5. marta 1940. Staljin i Kaganovič
su potpisali naređenje da se pogube poljski vojnici i policajci.
Šef jevrejske tajne policije Lavrentiy Beriabio je bio zloglasni ubica
koji je svoje zločine počinio okrivljujući ih na nacional socijaliste.
Poslao je 20 miliona ljudi u robovske radne logore.
Berija je tada osmislio ono što će se kasnije nazvati Masakr u Katinskoj šumi.
U aprilu 1940-e, Staljin je naredio da više od 10.000 poljskih oficira
budu odvedeni u Katinsku šumu kod sela Gnjozdova,
na maloj udaljenosti od Smolenska u Rusiji,
gde su žrtve streljane.
Poljaci u uniformama su odvedeni u šumu,
sa rukama vezanim iza leđa
i zatim su upucani u potiljak.
Hiljade je sahranjeno u ogromnim masovnim grobnicama.
Mnoge od ovih žrtava njihovi rođaci kasnije nisu mogli prepoznati
zbog činjenice da su njihova tela i lica
bila brutalno razorena od strane Crvene armije.
Neki Poljaci su pogubljeni u zatvoru u Kalinjinu i Harkovu i drugde.
Od ukupno ubijenih, oko 8.000 su bili oficiri
zatvoreni tokom sovjetske invazije na Poljsku 1939-e.
Još 6.000 su bili policajci,
a ostali uhapšeni su bili poljski intelektualci
koje su Sovjeti smatrali obaveštajnim agentima,
zemljoposednici, saboteri, vlasnici fabrika, advokati, činovnici i sveštenici.
Procjenjuje se da je oko 22.000 najboljih Poljaka
ubijeno od strane NKVD-a samo u ovom masakru.
Kada su Nemci otkrili masovne grobnice početkom 1943-će
doveli su Evropski komitet Crvenog krsta pod nazivom Katinska komisija,
koja se sastojala od 12 forenzičkih veštaka i njihovog osoblja,
ali na Nirnberškom suđenju Sovjeti su prosto okrivili Nemce
za izvršenje Masakra u Katinu,
a Britanci, Francuzi i Amerikanci su ih samo pustili da to urade.
Brojni nemački oficiri su nezakonito obešeni
za ubistvo hiljada nevinih poljskih nacionalista.
Ubistva koja je u stvari počinio Staljinov NKVD.
Predsednik Ruzvelt je namerno i sa očiglednim ciljem
zataškao dokaze o onima koji su zaista počinili ove zločine.
Da se tokom tih godina mogla odvijati takva korupcija
na visokim nivoima američke vlade, dokazuje da bismo trebali dovoditi u pitanje
zvanične dokaze o 'Holokaustu' u Drugom svetskom ratu.
Sovjetski izveštaj koji je okrivio Nemce za izvršenje masakra u Katinu
je naveden u Nirnbergu kao 054-USSR.
Član Posebne Državne komisije, akademik N.N. Burdenko,
i član Posebne Državne komisije, Mythropolitos Nikolai,
dva očigledna lažova sa agendom, potpisala su ovaj izveštaj.
To su bili isti poznati lažovi koji su takođe potpisali zvanični sovjetski izveštaj
o Aušvicu koji je u Nirnbergu naveden kao 008-USSR.
Samo ovo bi trebao da bude razlog za zabrinutost
svakome kome je i najmanje stalo do objektivne istine.
Sovjetski izveštaj o Aušvicu potpisala su dva dokazana lažova.
Sovjeti su svoje sopstvene zločine čuvali u tajnosti.
Tek su 1989. objavljeni komunistički dokumenti koji su dokazali da je
sovjetski NKVD izvršio Masakr u Katinu.
2012-e, 'World Press' je objavio svoje nedavna saznanja o Masakru u Katinu.
Kao što se dugo sumnjalo, Čerčil i Ruzvelt su znali
da je Staljin naredio masakr, ali su o tome držali jezik za zubima.
SAD su to zataškale.
Staljin je 17. novembra 1941. izdao naredbu 0428, u kojoj navodi
da bi se komunistički partizani trebalo oblačiti u nemačke uniforme,
pogotovo u one iz Waffen-SS-a,
i da uništavaju sva naselja u oblasti od oko 40 do 60 kilometara udaljenosti
od glavnih borbenih linija i da nemilosrdno ubijaju civilno stanovništvo.
Bilo je važno ostaviti nekoliko preživelih u ovim napadima
koji bi prijavili tobožnja 'nemačka' zverstva.
Ovaj način ratovanja potvrdili su i nemački vojnici
koji su zarobili mnoge ruske partizane u nemačkim uniformama.
Boljševici su na ovaj način namerno žrtvovali svoj narod
kako bi stvorili antinemačku propagandu
i kako bi sovjetskim trupama usadili mržnju prema Nemcima.
Da bi poruku u potpunosti utvrdili i efektivno sproveli,
takođe su i fotografisali ove strahote.
Čuvene fotografije su sada omiljene u štampi,
korišćene kao dokaz o navodnom sistematskom masovnom ubistvu Jevreja.
Naredbom je bilo predviđeno:
„Važno je imati preživele koji će pričati o „nemačkim zverstvima“.
Za ovu svrhu, svaki puk treba da formira lovačke jedinice
od oko 20-30 muškaraca
sa zadatkom detoniranja i spaljivanja sela...
pri radu u nemačkim uniformama iza neprijateljskih linija
i uništavanju tih naseljenih oblasti.
Među stanovništvom moramo proširiti glasinu da
Nemci pale sela kako bi kaznili partizane“.
SILOVANJE EVROPE
Sa svojim besplatnim arsenalom dopunjenim najboljim američkim tenkovima,
'Tommy' mitraljezima, avionima, kamionima, džipovima, pa čak i hranom i ćebadima,
Crvena armija je napredovala ka Nemačkoj sa istoka.
Staljinova zavera da zauzme celu istočnu Evropu je pomagana
od strane Ajzenhauerove i Marshall-ove opsesije invazijom na Evropu iz Engleske,
umesto da prosto napadnu sa mekog evropskog trbuha.
Do jula 1944. komunisti su se ušli u Poljsku i napredovali u Nemačku.
Staljinov jevrejski glavni propagandista i istaknuti član
Jevrejskog antifašističkog komiteta, sponzorisan od Sovjetskog Saveza, Ilya Ehrenburg,
je podsticao sovjetsku Crvenu armiju na silovanja i ubistva nemačkih civila.
Pozivajući se na nemačke žene,
Erenburg je likovao napredujućim trupama Crvene armije:
"Onu plavu vešticu čeka loš provod..."
Baš kao i Jevreji oko Ruzvelta,
Erenburg je takođe tražio istrebljenje
i genocid nad čitavim nemačkim narodom.
lya Ehrenburgje podsticao masovno silovanje i ubijanje nemačkih žena.
Iljini letci su objavili:
„...Nemci nisu ljudska bića...
Ništa nas ne veseli kao nemački leševi!“
Dok su se vojnici približavali Dancigu,
milioni letaka su bačeni na trupe sa porukom
sastavljene od strane propagandiste Erenburg-a, a potpisane od strane Staljina.
Pobijte ih sve
muškarce, starce
decu, i žene
Nakon što ste se zabavili sa njima...
Ubijajte, ništa u Nemačkoj nije nevino.
Ni živi, ni još nerođeni.
Slomite rasni ponos nemačke žene,
uzmite je kao svoj legitimni plen.
Ubijajte, hrabri vojnici
pobedonosne sovjetske armije.
Usledila je nezamisliva orgija nasilja i silovanja,
koja beleži jednu od najstrašnijih epizoda u ljudskoj istoriji.
Najmanje 2 miliona nemačkih žena, mladih i starih,
su bile grupno silovane, sodomizirane i premlaćene.
Često u pogledu svoje dece ili članova porodice.
Jedinice vojnika su upadale su u kuće.
U divljim orgijama pijanog nasilja,
žene su probijane razbijenim flašama ili bajonetima.
Bilo je svejedno,
da li su komunisti silovali u blizini dece ili starica.
Žene su silovane ne jednom ili dvaput,
već deset, dvadeset, trideset i sto puta.
Majke su silovane u prisustvu svoje dece.
Devojke su silovane pred braćom.
Čak i prestrašeme žene koje su bežale u crkve i bolnice
su bile ulovljene, silovane i mučeni do smrti.
Monahinje, devojčice i starije žene su bile zaražene polnim bolestima.
Bilo je slučajeva odsecanja grudi
i spaljivanja žrtava nakon silovanja.
Neke Nemice su bile prisiljene da pod nišanom
ljube mrtve trule leševe.
Trudnicama su bebe bile isecane iz tela.
Nekim bebama su razbijene glave.
Gola žena je probijena kroz ruke u raspetom stavu.
Žena stara 84 godine pronađena je kako sedi na sofi,
čija je polovina glave bila odsečena sekirom ili lopatom.
Žene, uključujući decu i starce, su svi ubijeni na zverski način.
Kako su se poslednji delovi nemačkog otpora na istoku predali,
jedna devojka se priseća:
„Silovanje je počelo skoro odmah i bilo je zlobe u ovim činovima."
„To je više od silovanja... to je duhovni masakr,
namerno uništenje nemačke ženstvenosti silovanjem.
I ako tvoj muž ovo vidi. On je upozoren:
„Ako nešto uradiš, prepolovićemo te.
Vidiš ovu testeru koju imamo ovde? Bukvalno ćemo te prepoloviti“.
Najznačajniji prestupnici
su bili gotovo potpuno jevrejske pozadinske trupe NKVD-a
i mongoloidne trupe iz azijskih republika
krajnjih istočnih pokrajina SSSR-a.
Za ove trupe, Nemačka žena je predstavljala
sve što su mrzeli kod belih Evropljana,
time je njen ponos trebao biti slomljen.
Mnogi etnički Rusi u vojsci
su takođe smatrali da su ove trupe predvođene Jevrejima potpuno nemilosrdne.
Komesari u ruskoj vojsci su uglavnom bili Jevreji.
Sada..bilo je puno komesara,
ali ovo su politički oficiri koji su bili u svakoj jedinici iznad...
predpostavljam... iznad voda,
koji su tu da osiguraju da se svi pridržavaju partijske linije,
da svi su dobri komunisti, i da svi su dobri mrzitelji nemaca.
Drugim rečima, imate ove ljude,
ove jevrejske komesare koji maltretiraju vojnike da ubijaju sve više i više.
Da više ubijaju. Da više siluju.
I u suštini, oni su bili navijačice koje idu uz svaku jedinicu,
otprilike veličine kompanije..rekao bih.
I tako imate ove nesofisticirane 'vojnike', mladiće.
Imate jevrejske komesare koji ih ohrabruju
da svojih kranjih granica daju sve od sebe.
I tako, kada neko kao Ilya Ehrenburg,
sa desne strane Josifa Staljina, kaže da nije samo u redu,
već da je skoro naredba da uzmeš Nemice,
da se igraš sa njima, da ih siluješ koliko god želiš i onda da ih ubiješ,
to zvuči kao naređenje, to je posvećeno.
To je odobrila sovjetska vlada.
...i onda, ženo, pođi sa mnom
i rekli smo "ne, ne idemo sa tobom,"
a onda je poveo moju snaju sa sobom,
izveo ju je napolje,
mora da je bilo...
mala štala
najmanje...
čuli smo 3 pucnja.
Onda se vratio
i pitali smo ga...
Da, upucao ju je...
opirala se!
A onda je hteo i nas
i rekli smo ne,
da bismo i mi radije bili streljani...
i...
onda je prvo
streljao babu
stvarno je hteo da nas upuca...
onda smo počeli da se molimo...
i svi smo se zajedno molili.
i nakon toga,
moj otac se rukovao sa svima
i pozdravio nas je...
i onda...
upucao je tatu.
A posle toga moju majku.
Onda je video da sam još živa,
povukao me je
a onda je hteo da me siluje
i...
Ja sam se opirala
a onda me je pretukao
sa kundakom po glavi
a onda sam pomislila
sada ću se onesvestiti,
ali nisam se onesvestila,
onda sam se pretvarala kao da sam u nesvesti
i sve vreme dok sam tamo ležala,
slušao je moje otkucaje srca.
Slušao je da li sam još živa
a onda mi je razrezao pantalone
i isekao svu moju odeću,
i onda me je silovao...
ne...
napravio je korak unazad
pogledao u kolica za bebe,
dete je još uvek bilo živo,
onda je pucao 3 puta kroz kolica za bebe,
onda sam pomislila...
zašto ti meci nisu bili za mene...
Šta ako biste saznali da je neko od vaših saboraca silovao nekoga?
Niko ne bi obratio pažnju.
Naprotiv, vojnici su jedni drugima sve pričali
Gotovo se smatralo herojskim ili hrabrim...
...spavati sa ženom - ili nekoliko
Čak i da je neko ubijen - pa, bio je rat...
Dakle, nije bila velika stvar ako bi vojnik spavao sa ženom ili devojkom.
Hiljade nemačkih žena izvršile su samoubistvo,
nego li bi se podvrgnule užasu.
Mnoge žene su se udavile sve zajedno
sa sopstvenom decom u najbližoj reci.
Žene koje su držale decu za ruke trčale su prema vodi.
Bilo je i čitavih porodica, uključujući i starije ljude.
Mnogi su se vezali zajedno.
Nisam razumela šta rade.
Bilo je i pojedinaca koji su trčali uz obalu reke,
i deca koja su izgubila porodice.
Bio je užasan prizor
onih koji su prethodne noći ušli u vodu -
ta naduvana tela, crvenkastoplava.
Majka nas je zgrabila
i htela da istrči sa nama u reku.
Oboje smo vrištali.
Skoro smo stigli do reke, ali je baka uspela da nas zaustavi
i nismo uskočili.
Bio sam u takvom stanju, tresao sam se.
Rekao sam, "Uđite, jedan po jedan"
Postojao je ulaz u ovaj stambeni blok...
...sa stepenicama koje vode u podrum.
Rekao sam: "Dovedite ih na ispitivanje"
Imao sam svoj specijalni nož, i kad su ušli...
...prerezao sam im vrat
Mnogo sam ih pobio sa nožem.
Kao što znate, ljudsko telo se sastoji od 70% vode.
To je 70% voda, tako da je ljudsko telo veoma ranjivo
Zabij mu nož među rebra...
...on padne i to je to.
Moj nož je bio veoma oštar
Ubodeš ga ovde i on izlazi ovde...
...i nema više grla. To je to.
Nema vrištanja, ništa.
Zar ne mislite da je to bio ratni zločin?
- Šta? - To što si uradio tim Nemcima.
Da li mislim da je to bio ratni zločin? Ne, ne mislim.
Inače to ne bih uradio.
Procenjuje se da je čak 2 miliona Nemica
silovano od strane vojnika Crvene armije.
Jedan zatvorenik je bio dečak od 14 godina.
Stražari su njegovu kovrdžavu crnu kosu polili benzinom i zapalili.
Dečak je poludeo.
Statua boljševičkog vojnika koji siluje trudnu Evropljanku je uklonjena
u poljskom Gdanjsk-u nakon poplave pritužbi lokalne jevrejske zajednice.
Muškarce, oni su tukli 'Totschlager-om', 'batinom do smrti',
to je duga čelična opruga i na kraju je velika olovna lopta
i koristite ga kao za reket.
Tvoja ruka, tvoj zglob... Tvoj zglob i opruga,
zadaju trostruki udarac Nemcu u lice.
Jedan od Lolinih čuvara mi je rekao:
„Da, Nemcima u Lolinom zatvoru je bilo gore nego Loli.
Lola nije bila zatvorena u sobi danju i noću.
Nije bila mučena iz noći u noć.
Ona mi je sama rekla:
"Hvala Bogu, niko nije pokušao da nas siluje. Nemci to nisu smeli."
Ali se sve to desilo nemačkim devojkama u Lolinom zatvoru u Gleivicu.
Sada je kancelarija državne bezbednosti bila poljska vladina organizacija.
Vođe su bili poljski Jevreji.
Šef kancelarije u Varšavi je bio Jevrejin.
Direktori odeljenja – svi ili skoro svi su bili Jevreji.
U provinciji gde je bila Lola, Šleska..
U Šleziji je direktor kancelarije državne bezbednosti bio Jevrejin.
Upoznao sam ga u Kopenhagenu, malog ćelavog čoveka.
Direktor zatvora je bio Jevrejin.
Sekretar državne bezbednosti je bio Jevrejin.
A u Šleziji 1945. godine 3/4 oficira, 3/4 su bili Jevreji.
Intervjuisao sam 24 i saznao sam da je Služba državne bezbednosti
imala 227 zatvora za nemačke civile.
U ovom logoru, našao sam umrlice za 1583 Nemaca.
U drugim logorima, drugim zatvorima, poginule su hiljade nemačkih civila.
Nemački muškarci, žene, deca, bebe.
U jednom logoru je bila baraka za 50 beba.
Bili su u krevetićima, ali logorski lekar, on je bio Jevrejin, dr Cedrovski;
Nije grejao barake, nije davao bebama mleko
i 48 od 50 beba je umrlo.
Sve u svemu, umrlo je 60.000 do 80.000 Nemaca
u pritvoru službenika Državne bezbednosti.
Jevrejski novinari koji su znali za to o ovome nisu pisali.
Trenutno u Njujorku radi jedan takav reporter.
Bio je u Poljskoj odmah posle Drugog svetskog rata.
Kaže mi: „Šta god ti Nemci kažu, veruj mi, istina je“,
ali on sam nikada o tome nije pisao.
Istina se zataškavala...i dalje se zataškava.
POSLEDNJI DANI TREĆEG RAJHA
U februaru 1945-e, Staljin je otputovao u crnomorsko odmaralište 'Jalta'
kako bi prisustvovao najupečatljivijoj od tri velike ratne konferencije.
Na konferenciji u Jalti,
zavera za preoblikovanje posleratnog sveta je kreirana.
Najveći pobednik je bio Staljin.
Čerčil je promrmljao Staljinu:
„Ubili smo šest ili sedam miliona Nemaca
i verovatno će prije kraja rata biti ubijeno
još odprilike milion“.
Komunistički špijuni Alger Hiss i Harry Hopkins su u velikoj meri uticali na Ruzvelta
i odlučeno je da bi posle poraza Nemačke
Sovjeti okupirali istočnu Evropu.
Sovjeti će se eventualno pridružiti ratu protiv Japana
i za ratne napore će biti snabdeveni američkim oružjem.
Nakon što je Japan poražen,
Sovjeti bi okupirali Severnu Koreju (bez odobrenja Koreje),
i Mandžuriju u Kini (bez odobrenja Kine.)
Milioni ruskih ratnih zatvorenika zarobljeni od strane Nemaca,
kao i ruske izbeglice koje su bežale od Staljina,
bi bile prisilno vraćene Staljinu na pogubljenje ili na rad do smrti.
Nemačka, kao i glavni grad Berlin, bi bili podeljeni na pola.
Formiranje komunističkog Novog svetskog poretka - Ujedinjenih nacija,
će posle rata biti odlučeno.
28. aprila 1945. godine, kada je potpuni poraz Evrope bio neizbežan,
Musolini je pokušao da pobegne u neutralnu Švajcarsku,
ali su italijanski komunistički partizani uhvatili Musolinija
i njegovu ljubavnicu Klaru Petači, zajedno sa nekoliko njihovih prijatelja.
Posle sveobuhvatnog suđenja,
oboje su pogubljeni u blizini jezera Komo u severnoj Italiji.
Musolini je bio svučen, mučen i zlostavljan,
a Klara Petači je silovana nekoliko puta pre nego što je ubijena.
Ne samo da su Klaru komunisti grupno silovali,
već su i sve žene u Musolinijevoj izbegličkoj grupi
doživele istu sudbinu.
Na kraju ovoga pakla, ubijena je pored čoveka kojeg je volela.
Ova ljudska čudovišta su sodomizirala Musolinijev leš,
urinirali su po njemu i udarali ga nogama i tukli po telu
sve dok nije jedva bio prepoznatljiv kao čovek.
Tela su zatim bačena na gomilu
u prigradskom trgu u gradu Milanu.
Najmanje jedan pripadnik britanske tajne službe i brojni komunisti
su rulju naveli do pomame.
Leševe su napadali na sve moguće načine.
Na kraju su tela podignuta i obešena naopačke na kuke za meso.
Američki očevidac je mase opisao kao zlokobne,
izopačene i van kontrole.
Ništa nije sprečavalo Saveznike od oduzimanja nemačkog glavnog grada
pre nego što je marširajuća sovjetska armija tamo mogla stići.
Ruzveltov 'ljubimac', Eisenhower, bi međutim
ponovo pronašao način da odloži napredovanje saveznika,
kako bi se Staljinu kupilo vreme da u Berlin napreduje sa istoka.
Eisenhower je 28. marta čak i poslao poruku Staljinu
uveravajući ga da će se savezničko napredovanje usredsrediti na
Zapadnu Nemačku, kako bi pre svega Berlin bio predat Staljinu.
15. aprila, Eisenhower je išao do te mere da je izdao naredbu o zaustavljanju,
time zabranivši savezničkim komandantima prelazak preko reke Elbe.
Generali Montgomery i Patton
su bili izuzetno uznemireni zbog ovog naređenja da se napredovanje zaustavi.
Ajzenhauerova naređenja su prepustila Berlin
i celu istočnu Evropu sovjetskom komunizmu.
Hitler je čuo za Musolinijevu smrt dok je bio u svom bunkeru u Berlinu.
Pored njega je bila uvek verna Eva Braun.
Okružen njegovom visokom komandom,
tamo su bili od 16. januara 1945. godine.
Čerčilovo bombardovanje nemačkih civila
i silovanje Nemačke je teklo bez prestanka.
Do proleća 1945-e, situacija je za Nemce postala gotovo beznadežna.
Crvena armija je stigla do reke Odre,
što je bila poslednja velika prirodna prepreka pre Berlina.
Nemačka bi sada bila opkoljena sa svih granica.
Sovjeti su imali dvostruko više ljudi od Vermahta i četiri puta više tenkova.
Staljin je tvrdio da je imao 6 miliona ljudi
protiv preostalih milion Nemaca, od svake jedinice koju je Rajh mogao da pronađe.
Hitler je znao da je opkoljen.
Pred izvesnim porazom, strani dobrovoljci, starci, žene i deca
su se pripremali za poslednju beznadežnu borbu.
Za poslednju bitku pripremili su se i dečaci Hitlerove omladine.
Jedina stvar koja je stajala između raja i pakla
su bile preostale nemačke trupe.
19. aprila sovjetske trupe su stigle do predgrađa Berlina.
Svaki preostali očajni branilac Nemačke
bi bio eliminisan u uličnim borbama, od kuće do kuće.
Crveni teror se više nije mogao zaustaviti.
Bitka je zahvatila svakoga u njenoj borbenoj zoni.
Hitlerovi snovi o slobodnom svetu su bili razbijeni na milion komada.
Iako je Hitler imao svog anđela čuvara, borbenog pilota Hannu Reitsch,
Hana je bila tako potpuno odana Hitleru
da je u Drugom svetskom ratu dobila Gvozdeni krst.
Reitsch je takođe bila prva žena koja je upravljala helikopterom,
raketnim avionom i mlaznim lovcem.
I 29. aprila
je odletela svojim lakim avionom u haotično srce Berlina
kako bi u hrabrom pokušaju spasenja Hitleru ponudila bekstvo,
ukoliko bi on hteo da pobegne iz opkoljenog grada.
Hanna Reitsch je bila Hitlerova poslednja prilika da pobegne.
Hitler je Hani rekao:
"Vi ste veoma hrabra žena. U svetu još uvek ima hrabrosti i odanosti"
Ali on je već odlučio da se u Berlinu sretne sa svojom sudbinom.
Ostaće.
Eva Braun i Adolf Hitler su se upoznali kada je imala samo 17 godina,
i kada je radila kao asistent fotografu Heinrich Hoffmann-u,
koji je kasnije postao Hitlerov lični kamerman.
Hitler i Braun su postali ljubavnici 1932. godine.
Sada, 13 godina kasnije, dok su preostale nemačke snage bile nadjačane,
Eva je u pismu svojoj prijateljici Herti Schneider napisala:
„Ovde se borimo do poslednjeg,
ali se bojim da se kraj sve više i više približava“.
Hitler je 29. aprila odlučio da se oženi svojom dugogodišnjom ljubavnicom Evom Braun.
Ceremonija je završena sa Goebbels-om i Bormann-om kao svedocima.
Hitler je potpisao venčani list, ali kada je Eva došla na red
počela je da piše svoje prezime kao Braun pre nego što je precrtala slovo B,
i umesto toga napisala Eva Hitler.
Sa rukom pod ruku, Hitler je svoju mladu poveo u radnu sobu na svadbeni prijem.
Hitler je sada po prvi put priznao da je sve izgubljeno.
Hitler je rekao:
„Sve je izgubljeno, spakujte stvari i idite.
Morate da odete i za sat vremena će vas poslednji avion izvesti."
Posle tog trenutka tišine,
Eva Braun je iskoračila, prišla mu, uzela ga za ruku i rekla:
"Ti znaš da ću ostati s tobom."
Nepuna dva dana posle venčanja, 30. aprila,
Hitler i njegova nevesta su okončali njihov zajednički život.
Bili su u braku samo nekoliko sati.
Eva je uzela kapsulu cijanida i stavila je u usta. Umrla je instantno.
Hitler je uzeo pištolj, prislonio ga na desnu slepoočnicu i opucao.
Otrovan je i Hitlerov pas Blondi.
Pripadnici osoblja su u ćebadima odneli tela,
natopili ih benzinom koji su pronašli i zapalili.
Hitler nije hteo da bude predat divljačkim boljševicima,
jer je znao šta su uradili Musoliniju.
Stoga je njegova lična želja bila da sebi oduzme život i da spali svoje telo.
Jedan dan pre samoubistva, Hitler je izdiktirao svoj politički testament;
oproštajnu poruku u kojoj je negirao bilo kakvu odgovornost za započinjanje rata.
Sve do samog kraja, kada Hitler nije imao ni na čemu da dobije,
je želeo da svet zna da nikada nije želeo rat.
„Neistinito je da sam ja ili bilo ko drugi u Nemačkoj želeli rat 1939. godine.
Željeli su ga i isprovocirali isključivo međunarodni državnici
jevrejskog porekla ili zarad jevrejskih interesa..."
HITLEROV POSLEDNJI TESTAMENT
7-og maja 1945. - General Jodl je potpisao akt o predaji.
Međutim, nije ga potpisao Karl Donic. Stoga, pravno gledano,
Nemačka se kao država nije predala posle Drugog svetskog rata.
To znači da su Savezna Republika Nemačka, koju je osnovao Zapad,
kao i Demokratska Republika Nemačka koju su uspostavili Sovjeti,
obije bile nezakoniti po osnovi međunarodnog prava,
pošto je svaka bila izgrađena nad suverenom državom.
Saveznici su 5. juna 1945. objavili
da će Nemačkom upravljati iz četiri različite okupacione zone;
Po jedna za svaku od četiri sile - Sovjetsku, Britansku, Francusku i Sjedinjene Države.
Čerčil je objavio rat kako bi navodno odbranio Poljsku,
ali se umesto toga udružio sa Staljinom, prikrio svoje zločine
a zatim mu predao Poljsku.
Albert Ajnštajn se danas poštuje kao najveći genije 20. veka.
Ajnštajn je bio jevrejski fizičar i član nemačke komunističke partije,
cionista i pristalica boljševičkog ubilačkog režima
u Sovjetskom Savezu.
On je zaslužan za stvaranje Ajnštajnove specijalne i opšte teorije relativnosti.
Njegovi spisi su optuženi za plagijat
od strane mnogih istoričara i istraživača.
Jedna od najpoznatijih matematičkih jednačina na svetu, E = mc2,
prvi put je objavio Olinto De Pretto
2 godine pre Ajnštajnovog objavljivanja jednačine.
Jednačinu, E = mc2, s pravom treba nazvati Pretto jednačinom.
Bio je komunjara. Kaže da je bio pacifista,
ali on je želeo rat sa Nemačkom, zapravo je hteo da nad Nemcima izvrši genocid.
Postojao je citat gde je rekao:
„Nemci mogu biti ubijeni ili zarobljeni posle rata,
ali se ne mogu prevaspitati na demokratski način razmišljanja i delovanja.
Nadamo se da će do kraja rata uglavnom biti pobijeni."
Albert Ajnštajn je ovo rekao.
Na Univerzitetu Linkoln u Kaliforniji, Ajnštajn je održao govor
u kome je rasizam nazvao bolešću belaca i gde je dodao:
"Ne nameravam da ćutim o tome",
bio je žestoki antinacionalista i anti-belac,
ali vrlo projevrejski nastrojen.
Zapravo, ponuđena mu je pozicija predsednika Izraela.
On je ljubazno odbio ponudu rekavši:
„Duboko sam dirnut ponudom naše Države Izrael
i ujedno tužan i postiđen što ne mogu da je prihvatim“.
Bio je tvrdokorni cionista, a nacionalizmu za Evropljane se protivio svakom šansom.
Zapravo je hteo da ga uništi.
Šta nam je uopšte ostavio?
Sve je relativno. Relativno... Moralni relativizam, ništa nije sigurno,
ne postoji apsolutno, sve može proći. Šta je istina, u svakom slučaju,
naravno da nema smisla osim relativizma, zar ne?
Dakle, samo je njegov pogled na univerzum ispravan,
u kome se svi mi gušimo do smrti, (?) zar ne?
I mnogi fizičari se ne slažu sa njegovim teorijama,
jer to su upravo baš to, samo teorije.
Pa, kako je on... kako je uopšte postao ovako popularan?
Dakle, činjenično je da njegov rad nije bio samo o uvrnutim, nenaučnim idejama,
već da je i to bila nauka koja je pokradena.
Znam da je 'Red Ice radio' imao emisiju,
odličnu emisiju o ovome, koja je ovo detaljno pokrila.
Njegovi spisi uključuju njegovu popularnu knjigu 'Značenje relativnosti' iz 1924.
koja je plagirana iz Lorencovih transformacija.
Plagijat ekvivalentnosti mase i energije,
uglavnom zasnovan na delima George Fitzgerald-a i Hendrick Lorentz-a,
Irski i Holandski teoretski fizičari...
a takođe i rad francuskog fizičara Henri Poincaré-a.
On je razvio teoriju relativnosti godinama pre Ajnštajna.
Postaje čak i gore. Plagijat Paul Gerber-a
revolucionarni rad na gravitacionom ubrzanju. Okej..ovo je bio Nemački lik.
I ideja da je brzina svetlosti konstantna,
da je nezavisna od kretanja njenog izvora, uopšte nije bila Ajnštajnova,
već ju je predložio škotski naučnik James Maxwell, 1878-e.
Takođe, Bernhard Riemann, Nemac, je prvi razvio
ispravnu nе-euklidsku geometriju, koja je osnova sve matematike
koju je koristio da opiše relativnost.
Takođe, nastavlja se..Heinrich Hertz, otac jedinice frekvencije,
zvučne vibracije itd.., je otkrio da
elektro-opterećenja osvetljena ultraljubičastim svetlom
lakše stvaraju električne varnice.
Zatim, 1905. godine, Ajnštajn je objavio rad koji ovo objašnjava,
isti eksperiment iz Hercovog fotoelektričnog efekta,
Hercovo otkriće je zapravo dovelo do kvantne revolucije,
ali Ajnštajn je ipak dobio Nobelovu nagradu 1921.
za otkriće zakona fotoelektričnog efekata, okej?
Ovo se nastavlja...Nikola Tesla. Nije podnosio Ajnštajna.
Zapravo, nazvao ga je starim kretenom.
On je dao odlučnu analizu Ajnštajnove teorije relativnosti nazivajući je:
“Veličanstvena matematička odeća koja fascinira,
ošamućuje i čini ljude slepim fundamentalnim greškama.
Teorija je kao prosjak obučen u purpur
koga neznalice uzimaju za kralja.“ Ovo je rekao 1935. godine.
John Murray Cuddihy, poznati sjajni sociolog, rekao je
da je Ajnštajn motivisan željom da iskrivi i uništi zapadnu nauku.
Veoma, veoma tačno.
Dayton Clarence Miller, predsednik britanskog Kraljevskog astronomskog društva,
nije se slagao ni sa jednim elementom Ajnštajnove teorije.
Imao je svoju apsolutnu teoriju prostora koja je zanimljiva. Ima čak i još...
Stotinu prestižnih austrijskih i nemačkih naučnika
su ga se odrekli u ovoj knjizi, Hundert... , ne znam kako ovo da izgovorim.
Autoren Gegen Einstein , izvući ću to ovde...
...optužili su ga da je pseudomističan... pseudomističan
i da u suštini o svemu samo spekuliše. Stotinu naučnika.
HL Menken:
„Postoji dobar razlog vjerovati da Ajnštajn neće izdržati u dužim relacijama.
Njegov zakrivljeni prostor se može klasifikovati zajedno sa
psihosomatskim provalama Gala i Spurchajma."
Druga dva briljantna naučnika.
Dakle, poenta je da bez njega ne bismo bili u kamenom dobu.
Vrlo teško. Do sada bismo kultivisali druge planete, zar ne?
A onda ljudi koji kažu „oooh, samo si ljubomorna na njega“ ili
"Oh, to je zato što je Jevrejin." Ne, to je zato što je bio lopov,
lažov i plagijator i grozna osoba u svom privatnom životu.
I, znate, istinski briljantni ljudi ga nisu mogli podnijeti
a na njega su gledali kao na ludaka.
Kao na ludaka i lažova i plagijatora, jer je to i bio.
A Ajnštajn je kritikovao naučnike od kojih se osećao ugroženim, prave genije,
kao Ervin Šredinger – kvantna teorija, Verner Hajzenberg, Hilbert, Plank.
On je taj koji je zapravo bio ljubomoran i koji ih je sve napadao,
ali je bio reklamiran kao 'arhetip genijalnosti',
genije i nauke, najpametniji čovek na svetu. I bio je Jevrej, zar ne?
Dakle, on je samo čista kreacija, u suštini, jevrejske medijske pompe
koja je proizvedena tokom 20-ih godina. U suštini, kao pop zvezda.
On je bio komunjara koja je pala na prijemnom ispitu za fakultet
i besramno pokrala prave genijalce.
Dakle, on je u cjelosti 'dim i ogledala'. On je prevarant, ljudi.
I ne znam da li ste ovo čuli ranije, ali je vrlo bitno.
Nemačka..Henriče, kao što si rekao, je u tom periodu bila u procvatu.
Dakle, tokom ovog perioda su iz Nemačke izlazili samo neverovatni umovi.
Nije kao da je Ajnštajn izvukao Nemačku iz neke vrste kamenog doba. Nije kao da su govorili:
"nećemo napredovati bez njegove brilijantnosti", zar ne?
Dok je Evropa još bila u miru 1939-e,
razvoj američke atomske bombe su
predložili Albert Ajnštajn, Judžin Vigner i Leo Szilard,
svi Jevreji, oko Ruzvelta. Napisali su mu pismo
u kome su opisali moć potencijalne atomske bombe.
Ajnštajn je lažno sugerirao da Nemačka već radi na atomskoj bombi,
i podstiče Ruzvelta da napravi takvo oružje.
Iz ovog napora nastao je 'Manhattan Project',
u kome je započet razvoj atomske bombe.
Vođa je bio Robert Oppenheimer.
Istraživači su bili Richard Feynman, Owen Chamberlain,
Enrico Fermi, Edward Teller, John Neumann i drugi.
U podne 12. aprila 1945-e, Ruzvelt je umro od teškog moždanog udara.
Neuspeli biznismen i član KKK,
potpredsednik Harry Truman, sada je postao predsednik.
Ruzveltov jevrejski i komunistički uži krug nastavio je 'da vodi emisiju',
dok je Truman iz Misurija držao govore.
TEROR U JAPANU
U aprilu i maju 1945. Japan je preko neutralne Švedske i Portugala
napravio tri pokušaja da mirno okonča rat.
U avgustu, Japan je, putem neutralnih sovjetskih kanala, pokušao da pregovara o predaji.
Svaki mirovni pokušaj Japana takođe bi bio bezuspešan.
Ignorišući japanske molbe za mir,
Saveznici će se umesto toga pripremati za velike napade na Japan.
Vazduhoplovstvo Sjedinjenih Država je već 1942. godine bombardovalo
oko 60 japanskih gradova, kao što je Tokio.
Sada, tokom noći, između 9. i 10. marta 1945-e.
2.000 tona potpuno iste vrste zapaljivih bombi
koje su bačene na Drezden mesec dana ranije,
su bile iskorištene u genocidnom terorističkom bombaškom napadu nad Tokiom.
Naređenje je stiglo od generala vazduhoplovstva, Curtis LeMay-a,
da se leti što niže i da se bombarduju japanske kuće i druge zgrade,
koje su bile napravljene od drveta ili papira, kako bi se izazovalo što više pustošenja i haosa.
Hiljade civila je spaljeno ili ugušeno.
Spaljena tela 100.000 mrtvih civila su prekrilvala ulice.
Milioni nevinih Japanaca su povređeni i ostali bez krova nad glavom.
Bombardovanja bi se ponovila 23. i 25. maja.
General američkog ratnog vazduhoplovstva Curtis LeMay se hvalio
kako američki bombarderi 'vraćaju Japance u kameno doba'.
Ovo će, međutim, kasnije biti zasenjeno atomskim bombama koje su usledile,
koje su bačene na Hirošimu i Nagasaki.
Ovi bombaški napadi su doveli do instantne smrti
od oko 100 do 150 hiljada u Hirošimi
i 60 do 80 hiljada u Nagasakiju
od povreda zadobijenih od eksplozija i akutne radioaktivne bolesti,
i još više umrlih od dugotrajnog dejstva jonizujućeg zračenja.
Između ova dva bombardovanja,
Staljin je prekršio sovjetsko-japanski pakt o nenapadanju iz 1941. godine
i objavio rat već poraženom Japanu.
Sovjetske trupe su čak počele i da ulivaju u Mandžuriju,
savladavši tamošnje japanske snage. Drugi svetski rat se konačno završio...
Japan se predao 15. avgusta 1945-e.
GENOCID NEMAČKE
„Bitka ne određuje ko je u pravu, samo ko je preostao.
Uništili smo fašiste, ali ne i fašizam; Uništili smo ljude, ali ne i ideje.
Naši trijumfi nisu služili kao dokaz da je demokratija najbolja za svet,
ništa više nego što su ruske pobede dokazale
da je komunizam idealan sistem za čitavo čovečanstvo.“ – Peter Bowman
General Paton je upozoravao da ne treba pustiti Staljina da stigne do Berlina pre Amerikanaca.
Nakon posete uništenom Berlinu, svojoj ženi je 21. jula 1945-e napisao:
„Berlin me je rastužio.
Uništili smo ono što je mogla biti dobra rasa,
a mi ćemo ih zameniti mongolskim divljacima.
I cela Evropa će biti komunistička.
Priča se da su sve žene koje su bežale bile streljane
prve nedelje nakon što su zauzeli Berlin, a one koje nisu su bile silovane.
Mogao sam ja da ga osvojim umesto Sovjeta da mi je bilo dozvoljeno."
Kako se rat sada završio,
sproveden je i jevrejski genocidni Morgentauov plan
za potpuno uništenje nemačke industrije
i porobljavanje nemačke rase.
Pobednici bi sada, u biti, izgladnjivali milione Nemaca do smrt, uglavnom civile,
kako bi nanijeli kolektivnu kaznu nemačkom narodu.
Prava noćna mora Nemačke se tek spremala da se odigra,
dok su komunisti uvodili kolektivno kažnjavanje nad Nemačkom
koje će Versajski ugovor učiniti bledim u poređenju.
U najvećem činu etničkog čišćenja koji je svet ikada video,
savezničke sile su nametnule novu vladavinu terora, razaranja, pljačkanja,
izgladnjivanja, silovanja i masovnog ubijanja nemačkog naroda.
Savezničke okupacione armije su odsekle 25% najplodnije nemačke zemlje.
Nemačke izbeglice je tada napadala i silovala Crvena armija,
dok su jevrejske partizanske bande zaplenjivale i okupirale
pokradene domove nemačkih izbeglica.
Čerčil je podržao proterivanje 15 miliona okupiranih nemačkih civila
sa teritorija koje su naseljavali.
Više od 3 miliona Nemaca je umrlo tokom prisilnih migracija.
Oko 2 miliona civila, uglavnom žena, dece i staraca,
i milion ratnih zarobljenika.
Između 1939. i 1945. godine, oko 7 miliona nemačkih zarobljenika,
su utovareni u stočne vagone i transportovani u sovjetske Gulage.
Većina njih nikada više ne bi videla svoje porodice.
Staljin je izdao naređenje 270,
što je značilo da će svi ruski zatvorenici zarobljeni od strane Nemaca
sada biti poslati u logore smrti i kasnije pogubljeni.
Čak bi i njihove žene bile poslate u Gulag.
Nemački civili i antikomunistički saveznici su svuda bili okupljani,
silovani, sodomizirani, utopljeni u septičkim jamama, mučeni
i genitalno osakaćeni, živi spaljeni i pogubljeni.
Redovi tela su visili po drveću.
Okrutna kazna izrečena je stotinama hiljada označenim
kao 'nacističkim kolaboratorima', čiji je jedini zločin bio sklapanje mira sa Nemačkom
ili borba protiv Sovjeta na Istočnom frontu
kao pripadnici nemačkih SS jedinica.
Francuskinje koje su izlazile sa nemačkim vojnicima tokom okupacije
su bile ponižavane tako što su im brijali glave na ćelavo ili ih skidali gole.
Antikomunističke izbegličke porodice koje su pratile svoje nemačke branioce
dok su se povlačili sa istoka, su nazad otpremljene Staljinu
gde su bile podvrgnute mučenju, uključujući i silovanju žena.
Staljin je takođe držao 25.000 američkih zarobljenika
i 30.000 Britanaca u njegovim sibirskim gulazima
pa je čak i brzo počeo da ubija mnoge od njih.
Staljin ih nije pustio na slobodu i oni su stradali u Gulzima.
Kao deo psihološkog reprogramiranja i ratovanja poznatog kao
'denacifikacija', nemački narod je namerno bio podvrgnut
antinemačkoj propagandi, glađu, psihološkoj traumi i beskućništvu.
Izgladnjele nemačke žene prodavale su svoja tela američkim vojnicima
u zamenu za hranu, sapun ili cigarete.
Saveznici su fanatično radili na ispunjavanju svog genocidnog pakta sa Staljinom.
„Trebalo bi sve da ih se rešimo što je pre moguće!“,
napisao je nestrpljivi Vinston Čerčil.
„Ne obazirite se na pet ili više miliona Nemaca. Staljin će se pobrinuti za njih.
Nećete imati problema sa njima: oni će prestati da postoje."
George Patton je u svom dnevniku zabeležio:
„Danas smo dobili naređenja
u kojima nam je rečeno da Jevrejima damo poseban smeštaj.
Ako za Jevreje, zašto ne za katolike, mormone itd?...
I Francuzima šaljemo
nekoliko stotina hiljada ratnih zarobljenika
da se u Francuskoj koriste kao robovi.
Zabavno je podsetiti se da smo se u revoluciji borili
zarad odbrane ljudskih prava i u građanskom ratu za ukidanje ropstva,
a sada su izdali oba ova principa."
On je 23. jula 1945. pisao svojoj ženi:
„Ako je ovo što radimo Nemcima 'Sloboda', onda mi dajte smrt.
Ne vidim kako Amerikanci mogu da potonu tako nisko.
Ovo je semitsko, i siguran sam u to“.
U roku od prvog sata prvog oslobođenja
logora Dahau za ratne zarobljenike, 122 SS-stražara
su streljani nakon što su se predali američkoj 45. diviziji.
Još 40 SS-ovaca su zatvorenici pretukli do smrti.
Još 358 SS-ovaca je okupljeno i strpano u zatvoreno skladište uglja.
U početku, 12 je bilo ubijeno mitraljezima.
Ostali su pogubljeni ubrzo nakon toga.
Ukupno 560 ljudi koji su se predali
su ubijeni prilikom oslobađanja Dahaua.
Ovo je bio brutalan ratni zločin.
Ipak, američki vojnici su ostali nekažnjeni.
Američki vojnik je rekao:
„Muškarci su namerno ranjavali stražare.
Mnogim stražarima je pucano u noge tako da nisu mogli da se pomere.
Zatim su predati zatvorenicima.
Jednom je bajonetom odsečena glava. Ostali su bili rastrgnuti, ud po ud."
U maju 1945-e,
Čerčil je izdao desetine hiljada Hrvata koji su im se predali.
Vratio ih je sovjetskim i jugoslovenskim komunistima,
što je rezultiralo masakrom u Blajburgu.
General George Patton je bio zgrožen
genocidnom polisom protiv nemačkog naroda.
Patton je znao da je polisa za genocid
i uništenje nemačkog naroda
poreklom od Jevreja u Vašingtonu;
koji okružuju Morgentaua i Ruzvelta.
U pismu svojoj ženi, Patton je napisao:
„Očigledno, virus je pokrenuo Morgentau,
Semitska osveta protiv svih Nemaca još uvek deluje..."
I pre nego što se rat završio, hiljade nemačkih ratnih zarobljenika
su u američkom zarobljeništvu umrli od gladi,
maltretiranja i prostog ubistva.
Preživjeli iz jednog od logora, aprila 1945-e, je napisao:
„Svaka grupa od deset osoba je dobila otvoreni prostor veličine srednje dnevne sobe.
Morali smo tri meseca ovako da živimo. Bez krova nad glavom.
Čak su i teško ranjeni dobijali samo snop slame.
A na Rajni je danima padala kiša i uvek smo bili na otvorenom.
Ljudi su umirali kao muve“.
Saveznički komandant Ajzenhauer
je kontrolisao preko 5 miliona živih neprijateljskih vojnika.
„Šteta što nismo mogli više da pobijemo...“, promrmljao je general,
nezadovoljan brojem leševa najveće klanice u istoriji čovečanstva.
„Bože, kako mrzim Nemce!“, napisao je Ajzenhauer svojoj ženi 1944-e.
Pošto je Ženevska konvencija garantovala zarobljenicima država potpisnica
istu hranu, sklonište i medicinsku negu kao i njihovim zarobljivačima,
i pošto je ove zakone trebao da sprovodi Međunarodni Crveni krst,
Ajzenhauer je u suštini samo izbegao sporazum
stvaranjem sopstvene kategorije za zatvorenike.
Predložio je novu klasu zatvorenika: 'razoružane neprijateljske snage' - DEF (Disarmed Enemy Forces).
Zatvorenici koje vojska nije htela da hrani.
Shvataš to? Neće ih hraniti posle nemačke kapitulacije.
Sveukupno, saveznici su imali između 7 i 8 miliona nemačkih zarobljenika.
Uhvatili su 4,2 miliona pre novog statusa DEF-a.
Slično drugom tipu: 'predate neprijateljske osobe' (SES, Surrendered Enemy Persons).
Pisac Giles MacDonogh, piše da
kasniji zarobljenici, njih oko 3 do 4 miliona, i citiram:
„Nisu imali pravo na isti nivo smeštaja i izdržavanja“.
Sovjeti nisu potpisali nikakve sporazume
u vezi sa humanitarnim tretmanom zarobljenika,
stoga nisu bili obavezni da se prema zatvorenicima ponašaju ljudski.
Saveznici su nameravali da iskoriste Nemce kao robovsku radnu snagu.
Takođe prema Morgentau planu.
Da bi prikrio svoje zločine, Ajzenhauer je izdao naredbu u kojoj tvrdi da
zvaničnicima Crvenog krsta nije bio dozvoljen pristup njegovim logorima smrti.
Mislim da je Jim Backue ovde napravio veliko istorijsko otkriće.
Mene je, kao američkog istoričara, sramota. Stephen Ambrose, istoričar, US Army War College
Bilo je sadizma, brutalnosti,
uskraćivanje medicinskog materijala koji je bio dostupan.
Uskraćivanje vode u nekim slučajevima,
iako su bili na obalama Rajne, muškarci su umirali od dehidracije.
Iz sopstvenog iskustva sam video da su ranjenici ostali bez nadzora. Poručnik Joachim Buff, 19-godišnji ratni zarobljenik u Bederihu i Rajnbergu, 1945.
Nikoga nije bilo briga. Tretirali su nas kao stoku.
Nije bilo logora, samo rajnske livade,
koja se kasnije pretvorila u močvaru.
Nije bilo šatora ili skloništa bilo kakve vrste.
I opljačkali su nam sve.
Svi smo se smrzavali, drhtali od hladnoće, ležali, čučali.
Pokušali smo da nađemo neko suvo mesto i da tamo ležimo..na otvorenom, naravno.
Bio sam čuvar u zarobljeničkom logoru američke vojske.
Upozoren sam da ne govorim o onome što sam doživeo ili ću biti u nevolji.
Pa..uslovi u logoru su bili odvratni. Martin Breh je bio 19-godišnji redov,
Zanemarili smo da ih pravilno hranimo. Čuvar američke vojske u zarobljeničkom logoru, Remagen 1945-e
Jednom dnevno dobijaju konzervu vodene supe. Bilo je tako neadekvatno.
U nju su bacali travu i korov, kad su mogli da ih nađu.
Umirali su od gladi, a mi nismo imali ni dovoljno vode za njih.
Bili smo blizu reke Rajne, pa bi se zavukli ispod žica
u nastojanju da nabave malo vode, i mi bi ih pucali iz mitraljeza kada bi to uradili.
Nisu imali ni ćebad, ni šatore. Neki od njih nisu imali ni kapute.
A oni su samo spavali u blatu. Ovo je bio april,
pred kraj rata, a bilo je hladno kasno proleće,
i tako su umirali, i to u velikom broju.
A ono što nas je sve impresioniralo su bili kamioni koji su odvozili tela.
Dakle, kada su nas izbacili iz vagona,
u livade smo oterani u velikom čoporu.
I na samom početku nam je preko zvučnika rečeno:
„Vi niste normalni ratni zarobljenici. Vi ste 'razoružani neprijatelji',
i stoga ne padate pod Ženevsku konvenciju“.
I takođe nam je rečeno, kako bi stvari bile savršeno jasne,
po Ajzenhauerovom naređenju, na engleskom i nemačkom,
da nisu došli da nas oslobode od nacionalsocijalizma,
već da jednom za svagda eliminišu Nemačku.
Posle dve i po godine imala sam 30 kilograma,
Izgubila sam svoju domovinu,
izgubila sam većinu svojih rođaka i bila sam sasvim sama u Istočnoj Nemačkoj.
I samo sam želela da se vratim kući, ali nikad nismo stigli kući.
Anna Tuerr je bila 17-godišnji etnički nemački civil
Još milioni Nemaca su umrli od savezničkih akcija posle rata
nego za vreme rata. Zasigurno, još 9 miliona mrtvih Nemaca
tokom šest godina mira, samo zbog savezničkih polisa.
Savezničke vlade su zataškale ovaj ogromni nacionalni pokolj
i još uvek to čine.
Tema je zabranjena tema
a u Sjedinjenim Državama to je tema koju ne želimo da istražujemo.
Dakle, iz ovih razloga ova tema je u izvesnoj meri prikrivena. Major Merit Draker, američka vojska, u penziji, raspoređen u Rajnbergu, Nemačka 1987-a.
Samo poricanje toga, negledanje, ne istraživanje, uništavanje zapisa.
Neposredno posle Drugog svetskog rata jevrejski pesnik Abba Kovner
je osnovao organizaciju pod nazivom Nakam,
koju je činila grupa jevrejskih partizana.
Abba Kovner je svoje poslednje godine proveo u ilegalnom krijumčarenju Jevreja u Palestinu.
Iako je rat za sve ostale bio završen,
ova grupa je bila toliko nezadovoljna brojem poginulih Nemaca
da su počeli da love Evropljane i da ih nasumično ubijaju.
Na kamionima su napisali 'Die Juden kommen'- Jevreji dolaze,
kako bi uplaši stanovništvo. Prof. Dina Porat, Odeljenje Jevrejske istorije – Univerzitet u Tel Avivu
Legli bi smo ga u kamion.
Zatim bi ga odvezli do šume gde su ostali pripadnici jedinice čekali.
Zatim smo izvršili suđenje.
Tako su ostali u šumi. Nikada je nisu napustili.
Ponekad sam ih i sam upucao.
Sećam se da sam jednom naredio čoveku da sam sebi iskopa grob.
Petnaest minuta je kopao dok sam stajao pored njega.
Kada je bilo dovoljno duboko da može da legne,
Bum! To je bilo to.
Jedan od njihovih ciljeva bila je smrt šest miliona Evropljana
pomoću trovanje njihovih zaliha vode.
Hteli smo da otrujemo 6 miliona Nemaca.
Želeli su da Nemci iskuse užas neselektivnog ubistva.
Ovaj plan je nazvan plan A.
Plan B je bio da se otruje nekoliko hiljada vekni hleba
u pekari koja je snabdevala zatvore i koncentracione logore,
uključujući Dahau, gde su Nemci sada bili internirani od strane Saveznika.
Bila je to grupa koja je svoj zadatak videla kao odgovornost.
Videli smo sebe kao predstavnike Jevreja.
Kao prvi korak, Kovner je poslat u Tel Aviv da dobije podršku
jevrejskih vođa u preddržavi Izrael za plan trovanja Nemaca.
Izraelski predsednik i hemičar Chaim Weizmann
se složio i odobrio je plan.
Haim je preporučio naučnika koji će napraviti otrov za njih.
Naučnici su radili u Sief istraživačkom institutu u Rehovotu,
kasnije preimenovan u Weizmann Institute.
Vraćajući se u Evropu britanskim brodom,
Kovnera je uhapsila britanska policija,
koja je izgleda bila upoznata sa planom.
U to vreme, Kovner je nosio dovoljno otrova
da ubije stanovnike četiri velika evropska grada
preko njihovih zaliha vode, ali je umesto toga poslat u egipatski zatvor.
Plan A je propao.
Ovo je bio užasan udarac.
Nismo imali otrov, tako da nismo mogli ništa da uradimo.
Ostatak organizacije se pregrupisao u Nemačkoj
a Jevrejin rođen u Litvaniji, Joseph Harmatz, je preuzeo vođstvo Nakam-a.
Odustao je od ideje trovanja Nemačke vode.
Umesto toga, grupa je nabavila malu količinu arsena
i vratili su se skromnijem planu trovanja hleba.
Onda smo odlučili... da smo spremni da to uradimo.
Jedne subote uveče, aprila 1945. godine, upali su u logor Štalag 13
u Nirnbergu, i sa umetničkom četkicom,
Harmac je namazao 3.000 vekni crnog hleba otrovom.
Namazali smo 3.000 hlebova...
što je bilo dovoljno za 12.000.
Oko 2.280 SS-ovaca je jelo hleb, rekao je,
ali nije mogao reći koliko ih je, ako i jedan, umro.
Novinarski izveštaji su tada govorili da je više od 200 ljudi hospitalizovano,
ali nisu pominjali smrti.
Kako kažu rođaci, sve je učinjeno da se oni spasu.
Svima su ispumpali stomak i svi su bili spaseni.
Ali posle nije bilo zvaničnih izjava.
...ali ono što znam jeste da je američka vojska mobilisala sva vozila hitne pomoći.
A imali su ih hiljade.
I nosili su ih u sve moguće bolnice.
I pumpali su ih. Ispumpavali.
Harmac je tokom ostatka svog života ostao
poštovan i počastvovan od svojih sunarodnika Jevreja.
Genocidni terorista Kovner
je tiho pušten u jevrejske izraelske ruke
posle samo godinu dana u pritvoru.
Sledeće godine, jevrejska teroristička grupa 'Irgun' se prerušila u Arape
i bombardovala hotel 'Kralj David' u Jerusalimu, ubivši 91-u osobu.
Menahem Begin je bio vođa ove terorističke grupe.
U budućnosti će biti poznat kao premijer Izraela,
uprkos njegovim rasističkim i suprematističkim stavovima i terorističkom poreklu.
Između 1945. i 1953-će, procenjuje se da su ubijeni između 9 i 15 miliona
etničkih Nemaca, uglavnom civila.
Više Nemaca je ubijeno tih godina posle rata nego tokom celog rata.
Sovjeti su takođe preuzeli nemačke logore, ponovo ih otvorili i popunili
sa nemačkim i drugim antikomunistima, čak i sa civilima i ženama.
Stotine hiljada je stradalo.
Tokom šest meseci nakon završetka rata,
Nemačka industrijska proizvodnja pala je za 75 odsto
a poljoprivredna proizvodnja opala je za 65%. Nemačka je sada bila mrtva zemlja.
OBAVEŠTENJE Ovi video snimci su stalno na udaru
od strane grupa koje se protive slobodi govora i koje žele da potisnu istinu
kako bi sprečili da videi dođu do velikog broja ljudi.
Ove grupe protiv slobode govora ne mogu opovrgnuti činjenice predstavljene u ovim video snimcima.
Njihov jedini spas je cenzura - da se video snimci uklone
kako javnost ne bi posedovala informacije
i kako bi sama formirala svoja mišljenja.
Pomozite u očuvavanju ovih video snimaka i informacija sadržanim u njima
i učinite ih dostupnim javnosti ponovnim otpremanjem ili „preslikavanjem“ na YouTube-u,
Daily Motion-u, Vimeu, Metacage, Facebook-u,
i drugim video sajtovima i društvenim mrežama.
Zajedničkim radom,
možemo sačuvati slobodu govora za sve na internetu,
i sprečiti da ga kontroliše mala manjina.