"Holokausti" on termi, jota käytetään levittämään luuloa siitä,
että saksalaiset murhasivat 6 miljoonaa juutalaista toisen maailmansodan aikana,
ensisijaisesti kaasuttamalla tekaistuissa kaasukammioissa,
petollisesti naamioituina suihkuhuoneiksi.
Tätä kertomusta toistetaan usein Hollywoodissa, mediassa
ja julkisessa koulujärjestelmässä.
Kuitenkin kasvava rohkeiden tiedemiesten, historioitsijoiden, insinöörien,
toimittajien ja muiden sananvapausaktivistien liike
on tutkinut virallista poliittisesti korrektia holokaustitarinaa
ja huomasi sen olevan liioiteltua, ja jopa valetta.
Näitä rohkeita ihmisiä kutsutaan nykyään revisionisteiksi,
mutta tiedotusvälineet tuomitsevat heidät usein "holokaustin kieltäjiksi".
Tätä leimaamistekniikkaa käytetään estämään väittelyä
ja keskustelua tästä kiistanalaisesta aiheesta.
Nämä revisionistit eivät kiistä sitä, että juutalaisia ​​vainottiin,
riistettiin kansalaisoikeuksista, karkotettiin, vangittiin ja pakotettiin työskentelemään
keskitysleireillä, tai että juutalaiset kuolivat niissä
sekä getoissa sodan aikana, jolloin sairauksista tuli suuri ongelma.
He eivät myöskään kiistä sitä, että rikollisia kommunistipartisaaneja,
joista suurin osa oli juutalaisia,
myös tapettiin ampumalla ja hirttämällä sodan aikana.
Revisionistit eivät kiellä näiden juutalaisten
tai muiden sodan uhrien arvokkuutta.
He eivät kiellä uhrien muistamista
eivätkä he kiellä osoittamasta myötätuntoa ketään uhreista kohtaan.
Riippumatta siitä, kuinka he kuolivat, jokainen näistä kuolemantapauksista oli tragedia
kuten miljoonien muiden ihmisten kuolemat tämän kauhean sodan aikana.
Miljoonat ihmiset, enimmäkseen eurooppalaisia,
kärsivät ja kuolivat kamalia kuolemia taistelukentillä,
avomerellä ja tulipommitetuissa kaupungeissa konfliktin aikana
jota ei varmasti koskaan olisi tapahtunut,
ellei kansainväliset juutalaiset olisi julistanut sotaa Saksalle vuonna 1933.
Todisteet, joita revisionistit käyttävät
virallista holokaustikertomusta vastaan, ​​ovat lukuisia.
Käymme nyt läpi joitakin niistä vakuuttavimmista.
Toisen maailmansodan aikana viholliset internoitiin keskitysleireihin
välttääkseen valtionvastaisen toiminnan yritykset kansaa vastaan.
Esimerkiksi Pearl Harboriin tehdyn hyökkäyksen jälkeen yli 100 000
Tyynenmeren rannikolla asunutta japanilaista vangittiin
demokraattipresidentti Rooseveltin toimesta, ilman muuta rikosta kuin syntymä japanilaiseksi.
Presidentti Franklin Delano Rooseveltin allekirjoittama toimeenpanomääräys 9066,
annettiin sen pohjalta, että joka on japanilaista, saksalaista tai italialaista syntyperää,
häneen ei voitu luottaa ja häntä oli kohdeltava vihollisena.
Heitä ei pidetty yksittäisinä ihmisinä,
vaan uhkana, jota on käsiteltävä ankarasti.
Siten tuhansia japanilaisia, italialaisia ​​ja saksalaisia
siirrettiin väkisin ja heitettiin amerikkalaisille keskitysleireille.
Jotkut jopa pakotettiin jättämään kotinsa ja yrityksensä.
Junavaunuilla, heidät kuljetettiin keskitysleireille
yli tuhannen mailin päähän.
Heidät sijoitettiin piikkilanka-aitojen sisään
joissa konekiväärit osoittivat heitä kohti alas vartiotorneista.
He nukkuivat hyönteisten saastuttamissa kasarmeissa
ja heiltä evättiin tärkeitä lääkkeitä, suojaa ja tarvikkeita.
Meillä oli ketjuaita ympäri leirin,
ja me asuimme ehkä neljänneskorttelin päässä aidalta,
ja aitaa vartioivat sotilaat
jotka kävelivät edestakaisin aseet olkapäillään.
Menin ylös aidalle ja kuulin ruohikolta kahinaa.
Olin todella haikea siitä, mitä oli aidan ulkopuolella.
Ja ajattelin: "Tiedätkö, minä pystyin olemaan siellä."
Siirtokeskukset eivät ole normaaleja eivätkä todennäköisesti koskaan voi olla.
Kotielämä on häiriintynyttä.
Rooseveltin sodanaikainen laki rajoitti vapauksia
ja näiltä vangeilta vaadittiin henkilökortit.
Kukaan näistä vangeista ei koskaan saanut korvausta omaisuuden menetyksestä
tai keskitysleireillä viettämästä ajasta.
Heille ei maksettu sotakorvauksia eikä heille omistettu elokuvia.
Yhdysvaltain toisen maailmansodan julisteet
ja muu rotuun keskittyvä propagandamateriaali,
muutti sodan rotusodaksi.
He iskostivat kansan päähän, että japanilaiset ja saksalaiset
olivat vähemmän kuin ihmisiä, ali-ihmisiä, jopa verrattavissa rottiin.
Nämä aiheuttivat sodan aikana lukuisia julmuuksia siviilejä kohtaan,
sillä amerikkalaiselle sotilaalle opetettiin, että nämä henkilöt eivät olleet edes ihmisiä.
Kaikki heidän rakentamansa leirit olivat eristyksissä.
Kymmenen heistä oli hajallaan Amerikan lännessä ja pari Arkansasissa.
Heart Mountain, Poston ja Tule Lake olivat suurimmat.
Tule-järvellä asui myös niitä, joiden uskollisuutta
hallitus erityisesti kyseenalaisti.
War Relocation Authority tai WRA kutsui niitä "siirtokeskuksiksi".
Muistan milloin he sanoivat
"No, sinut internoidaan oman turvallisuutesi vuoksi."
No, 10-11-vuotiaana lapsena tiesin sen,
jos olisin täällä suojakseni,
miksi konekiväärit osoittavat meitä kohti, eivätkä ulos?
Kuulimme tämän nuoren, nuoren miehen huutavan ja sanovan..
muistan jotain siitä, että "he eivät voineet pitää häntä siellä".
Että hän oli... hän oli amerikkalainen.
Ja hän lähti kävelemään ulos, ja vartija,
joka oli luultavasti noin 10 metrin päässä hänestä,
ampui häntä vatsaan.
Keskitysleirit eivät olleet tuolloin epätavallisia.
Suomi ja jopa puolueeton Ruotsi internoivat myös kommunisteja
keskitysleireillä, koska kommunisteihin ei voinut luottaa.
Itse asiassa brittiläiset juutalaiset rahoittajat olivat ne,
jotka keksivät keskitysleirit Boerissa lokakuussa 1899,
kun he etsivät kultaa ja timantteja Etelä-Afrikasta.
Vuonna 1933, kun kansainväliset juutalaiset olivat julistaneet sodan Saksalle,
he asettivat itsensä virallisesti Saksan viholliseksi,
joka kansainvälisen oikeuden mukaan
antoi Saksalle laillisen oikeuden riisua aseista, ja internoida Saksan juutalaiset.
Toistuvien vallankumouksellisten yritysten, murhien
ja terrorin jälkeen saksalaisia ​​kohtaan,
juutalaiset olivat tehneet itsestään saksalaisen kansan vihollisia.
Kansallissosialistit pitivät loogisesti juutalaisia
suorana uhkana kansalliselle turvallisuudelle.
Juutalaiset olivat yliedustettuina kommunistisessa vallankumouksellisessa vallassa.
Juutalaiset, joilla oli internationalistinen, kommunistinen, sionistinen ja talmudilainen suuntaus
toimivat pohjimmiltaan viidentenä kolonnana
ja Troijan hevosena Saksassa,
yrittäen horjuttaa maata, jotta bolshevikit voisivat ottaa vallan.
Saksalaiset tiesivät juutalaisjoukoista
Venäjän bolshevikkivallankumouksen takana
ja sitä seuranneesta punaisesta terrorista.
Saksa olisi seuraavaksi jonossa,
Ja ellei saksalaiset olisi pysäyttäneet juutalaisia ​​bolshevikkeja,
koko Eurooppa olisi kaatunut.
Siksi kommunistit, joista suurin osa oli juutalaisia,
vangittiin työleireille
jotta heistä saisi hyödyllistä työtä sodan aikana
kunnes heidät voitaisiin karkottaa.
Benjamin Freedman - Entinen juutalainen, joka otti yksin juutalaisen ylivallan rikollismafian tähtäimiinsä.
"Kun Saksa tajusi, että juutalaiset olivat vastuussa tappiostaan,
he luonnollisesti raivostuivat siitä.
Mutta hiuskarvaakaan juutalaisen päässä ei vahingoitettu. Ei ainuttakaan hiusta.
Georgetownin yliopiston professori Tansill
jolla oli pääsy kaikkiin ulkoministeriön salaisiin papereihin,
kirjoitti kirjassaan ja lainasi ulkoministeriön asiakirjasta
kirjoittanut Hugo Schoenfelt, juutalainen, jonka Cordell Hull lähetti Eurooppaan vuonna 1933
tutkimaan niin sanottuja poliittisten vankien leirejä.
Ja hän kirjoitti takaisin löytäneensä ne erittäin hyvässä kunnossa.
He olivat erinomaisessa kunnossa; kaikkia kohdeltiin hyvin.
Ja ne olivat täynnä kommunisteja.
No, monet heistä olivat juutalaisia, koska juutalaiset sattuivat olemaan
ehkä 98% Euroopan kommunisteista tuolloin.
Ja siellä oli muutamia pappeja ja ministereitä ja työväenjohtajia,
Vapaamuurareita ja muita, joilla oli kansainvälisiä yhteyksiä."
Pilkkukuume, Rickettsia-bakteerin aiheuttama kuolemaan johtava sairaus,
tuhosi sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan armeijoita,
ja vaati myös vankien henkiä näiden työleireillä.
Pilkkukuume on historiallisesti aina liitetty sotiin ja ruuhkaisiin oloihin,
ja sitä levittävät ulkoiset loiset, kuten täit, kirput ja punkit.
Vangit saksalaisilla leireillä
tulisi desinfioiduksi suihkuissa
tai heidän hiuksensa ajeltaisiin pois.
Myös vaatteet ja kengät heitettiin pois ja vaihdettiin.
Zyklon B oli hyönteismyrkky ja torjunta-aine
joka tappoi täit, jotka kantoivat pilkkukuumetta.
Tätä kemikaalia käytettiin parantamaan vankien terveyttä ja vähentämään,
ei lisäämään leirien kuolleisuutta.
Zyklonia käytettiin hygieniaan. Tappamaan loisia, ei juutalaisia.
Kaasukammioissa oli vaatteita, ei ihmisiä.
Ne olivat hygieenisiä, eivät murhaavia.
Ja väitetyt murhakaasukammiot, jotka on kirjoitettu kirjoihin,
valtaviin holokaustioppikirjoihin,
näiden seinissä ei ole syanidin jäämiä
normaalin taustatason yläpuolella.
Ja se on melko yksinkertainen johtopäätös.
Zyklon B:n valmisti saksalainen Degesch.
Sitä on käytetty myös Yhdysvalloissa vuodesta 1929 lähtien
Yhdysvaltain kansanterveyspalvelun toimesta Meksikon rajalla
desinfioimaan meksikolaisia ​​siirtolaisia
jotka kulkivat Juarezista El Pasoon.
DDT:tä käytettiin myöhemmin tehokkaampana kemikaalina.
Sodan lopussa,
Liittoutuneiden terroripommitukset tuhosivat suurimman osan Saksan kaupungeista,
infrastruktuurista, ruoka- ja vesihuollosta, rautateistä ja lääketehtaista.
Työleireille ei enää saatu riittävästi ruokaa
ja tilanne Saksassa huononi nopeasti,
ja tappavat pilkkukuume-epidemiat puhkesivat Saksan vankileireillä.
Tämän seurauksena monia vangeista ei voitu ruokkia
ja jätettiin nälkiintymään.
Siihen mennessä, kun liittoutuneiden joukot pyyhkäisivät Saksan halki,
he näkivät varoituskyltit leirien ulkopuolella.
"Ei sisäänpääsyä, pilkkukuume-epidemia".
VAARA - PILKKUKUUME
PÖLY LEVITTÄÄ PILKKUKUUMETTA 10 KMH
Leirien vapautuessa,
he kohtasivat kauhistuttavan näkymän vangeista pilkkukuumeen viimeisissä vaiheissa
ja kasoittain sairaita ja nääntyneitä ruumiita.
Siihen mennessä suurin osa vangeista oli joko kuollut
tai kuolemassa nälkään tai pilkkukuumeeseen.
Liittoutuneet olivat järkyttyneitä ja kauhuissaan nähdessään ankarat olosuhteet
mitä heidän pommikampanjansa olivat auttaneet luomaan.
Jopa sen jälkeen, kun liittolaiset vapauttivat leirit,
tuhansia vankeja kuoli kuin kärpäsiä.
Itse asiassa kuolleisuus Bergen-Belsenissä
itse asiassa lisääntyi, kun britit ottivat leirin haltuunsa.
Tämän jälkeen leirimateriaali tallennettiin ja näytettiin kansainväliselle yhteisölle
ja Saksaa nöyryytetään ja syytetään, jälleen kerran.
Edesmennyt tohtori Russell Barton oli yksi ensimmäisistä brittiläisiä lääkäreistä
saapuen leirille 2. toukokuuta 1945.
Olit tapahtumapaikalla Belsenissä nuorena miehenä.
Kyllä, menin lääketieteen opiskelijoiden ryhmän kanssa.
Saavuimme Belseniin 2. toukokuuta 1945,
ja menin ensimmäisen kerran leirille 3. toukokuuta.
Himmler määräsi leirin luovutettavaksi 11. huhtikuuta pilkkukuumeen pysäyttämiseksi,
joka oli koko Euroopan halki leviävä epidemia.
Britit tulivat sisään; tankkidivisioona tuli sisään
15. huhtikuuta kello kolme,
ja he tekivät parhaansa erottaakseen
pilkkukuume [tartunnan saaneet] ja kuolevat muista.
Kuinka monta ihmistä oli leirillä tuolloin
kun britit valtasivat leirin?
Luulen, että niitä oli noin 57 tai 60 tuhatta.
Britit ja amerikkalaiset pommittivat kaikkea, jotka liikkuivat teillä.
Joten ruoan saaminen sinne oli erittäin vaikeaa.
Vesivarastot saastuivat viemärivedestä
ja hallinto leirissä hajosi enemmän tai vähemmän.
Vaikka sanotaan, jos saksalainen leirin hallinto olisi ponnistellut parhaalla mahdollisella tavalla,
ja heille olisi annettu kaikki käsillä oleva, olisivatko he voineet estää tämän?
Tuohon aikaan pilkkukuumeeseen ei ollut parannuskeinoa.
Britit laittoivat DDT:tä, joka on hyönteismyrkky,
kaikkiin ja kaikkeen,
ja sillä tavalla, luulen, pilkkukuume saatiin hallintaan.
Mutta se oli suuri vaara. Ihmiset eivät olleet tienneet, että kyseessä oli pilkkukuume.
Luulisin, että 50, 60 prosenttia ihmisistä kuoli pilkkukuumeeseen.
Miksi nämä ruumiit ovat alasti? Tarkoitan, että jotkut heistä ovat niin nääntyneitä.
Miksi heillä ei ole vaatteita päällä?
No, heillä oli. Kun heidät työnnettiin ulos majoista, heillä oli vaatteet päällä.
Mutta vaatteita oli niin vähän, kaikkea oli niin niukasti,
että vangit ryntäisivät välittömästi ulos ja riisuisivat kaikki vaatteet,
koska oli sääliksi hukata se. Siksi he olivat alasti.
Näitkö, kun saavuit sinne kaksi viikkoa sen jälkeen, kun brittiarmeija otti vallan,
todisteita kaasukammioista,
miten propaganda on sanonut, mitä saksalaisilla oli näillä leireillä?
Vai esitettiinkö siitä mitään väitettä?
Ei. En usko, että Belsen-Bergenissä olisi koskaan ajateltu kaasukammiota.
Ihmisiä kuoli 500 päivässä, noin 500 päivässä.
- Jopa Ison-Britannian hallinnon aikana? - Ison-Britannian hallinnon aikana, kyllä.
Ja mitä suurimmaksi osaksi tapahtui,
englantilaiset sotilaat antoivat heille ruokaa,
puolinääntyneillä ihmisillä oli hyvin ohut vatsa.
Vatsat halkeaisivat ja he kuolisivat.
Vangit sanoivat, että siellä vallitsevat olosuhteet, näin vangit sanoivat,
että olosuhteet eivät olleet kovin huonot vuoden 1944 loppuun asti.
Ja sitten tämä joukkoliikehdintä muutti kaiken.
Mutta siihen mennessä, heitä tuli lisää 50 000.
Luen saksankielisiä kirjoja, enkä ole varma, onko se oikein vai ei,
mutta että Iso-Britannia rikkoi lupauksensa saksalaisille sotilaille
??? ja että siellä oli melko huonoa kohtelua
joidenkin brittiläisten sotilaiden toimesta saksalaisia ​​kohtaan.
En tiedä mistä luit sen, (?), koska en koskaan tiennyt kuinka löytää heitä,
mutta ymmärsin, että suurin osa heistä oli ammuttu.
Se todella järkytti minua, koska ajattelin, että
taistelimme sotaa ihanteiden puolesta ja kaikesta muusta.
Ja se oli kaikkein häpeällisintä suostua,
(?) sai turvallisen yhteyden takaisin Alliancelta.
???
Olitko siellä sinä aikana, kun puskutraktorit todella olivat
laittamassa nämä ruumiit haudoihin, näihin pitkiin haudoihin, jotka olemme nähneet?
Puskutraktorit – ruumiit heitettiin sisään.
Rekka kulki ympäriinsä joka päivä ja he poimivat ruumiita kodan ulkopuolelta,
ja sitten he veivät heidät sinne, mihin puskutraktori oli kaivanut haudan,
ja he heittivät ne hautaan.
Ja meidät kaikki laitettiin ... huoneeseen joka näytti suurelta kylpyhuoneelta,
Luulen, koska heillä oli nämä suihkutarvikkeet ylhäällä.
Ja meidät laitettiin penkeille, olimme kaikki jumissa alasti, vanhoja ja nuoria.
Tietenkin sukupuolet erotettiin, mutta meidän kaikkien piti istua peräkkäin.
Ja mitä lopulta tapahtui, on se, että vettä satoi suihkupäistä.
He satoivat päällemme saippuaa ja vettä,
ja syynä siihen oli se, että meidät piti desinfioida.
Olimme niin täynnä täitä.
Hiuksemme leikattiin ja päällemme satoi saippuaa ja vettä.
En muista oliko pyyhkeitä,
mutta kun kuulen suihkupäistä ja holokaustista ja kaikesta muusta,
tiedän tarkalleen, mikä se oli.
Se oli saippuaa ja vettä, joka satoi päällemme desinfioidakseen meidät.
Sitä se oli.
Ja mistä tarina tuli, että ne olivat vaarallisia suihkupäitä?
En tiedä, sen on täytynyt tulla Venäjän propagandasta.
Joten se on kuin Stephen Spielberg, että kaikki Schindlerin listalla...
odottaa kaasun tuloa.
Kyllä, vain saippuaa ja vettä satoi päällemme,
ja tämä suuri, suuri... kutsuimme sitä Banyaksi,
- joka on venäjän sana pesuhuoneelle. - Kylpyhuone.
Kylpyhuone, joo, mutta se oli iso, yhteinen kylpyhuone.
Se oli valtava, sanoisin, se oli...
Niin kuin minä sen muistan, olin tietysti pieni,
mutta muistaakseni se oli vähintään 30m x 30m.
Sen on täytynyt rakentaa vain sitä tarkoitusta varten pesemään meidät,
pestäkseen meidät kuin koirat.
Sama koskee hiusten leikkaamista. Tarkoitan, meidät kaikki leikattiin kaljuiksi...
lopettaakseen täit, täiongelman, joka meillä oli.
Kaikilla oli täitä sodassa.
Tiedätkö, tarkoitan, tämä oli yleistä tietoa, että kaikilla oli täitä
sitten meidät piti tietysti desinfioida ja viedä Saksaan.
- Joten juutalaiset eivät voi vaatia ainutlaatuista uhristatusta... - Ei, he eivät voi.
Ja kun kuulen tarinoita heidän hiustensa menettämisestä
iso juttu, kenelläkään meistä ei ollut hiuksia.
- Se on siis... se oli minun käsitykseni asiasta... - Entä karjavaunut?
No, karjavaunut olivat pitkälti sama tarina,
koska pidimme itseämme onnellisina, jos saimme kyydin karjavaunussa.
Tietenkin, koska silloin emme olleet riippuvaisia ​​hevosista,
meidän ei tarvinnut kävellä. Se oli luksusta mennä karjavaunussa.
Ja kyllä, he olivat täynnä ihmisiä, ja kyllä, se oli erittäin vaikeaa,
tiedätkö, matkustaa tuolla tavalla. Usein et voinut istua, sinun piti seistä,
koska ne olivat täynnä. Usein ei ollut vettä, ei ollut ruokaa.
Näin se oli noina vuosina. Ihmiset riippuivat noissa karjavaunuissa.
Kun näet nuo kuvat, se olisi voinut olla me.
Sellaisia ​​me olimme noina vuosina. Se ei tarkoita mitään.
Sama kun näet kerrossängyt.
Voi luoja, olimme onnekkaita, jos meillä oli kerrossängyt, joissa saimme nukkua yöt.
Se tarkoitti, että meidän ei tarvinnut nukkua ulkona lumessa.
Ja suoraan sanottuna, emme ole koskaan kuulleet paljoakaan juutalaisten vainosta.
Tiesimme, että Venäjällä teloitetaan,
mutta varsinaisesti Saksassa en muista ainuttakaan kertaa
että olisin kuullut mitään näistä tarinoista koskaan,
tai myöhemmin Etelä-Amerikassakaan.
Minun on taisteltava löytääkseni muistoja pienimmästäkin antisemitismistä.
Ja se oli yksi onnellisimmista ajoistani siellä, koska he olivat niin ystävällisiä meille,
ja niin hyviä meille ja leikkivät kanssamme,
ja antoi meille leluja ja, tiedätkö, juhlivat meidän kanssa.
Eikä koskaan koskaan niinä aikoina
yksikään näistä nuorista sotilaista ei ollut sopimaton kanssamme. Ei milloinkaan.
Se on sodan onnellisinta aikaani.
Saksalaisten leirien asiakirjat osoittavat, että Heinrich Himmler,
keskitysleirien päällikkö, antoi 28. joulukuuta 1942 määräyksen, että:
"Keskitysleirien kuolleisuutta on vähennettävä hinnalla millä hyvänsä."
Leirit olivat pääasiassa tehtaita
ja työntekijöiden menetys haittasi sotatuotantoa.
Leirien tarkastaja Richard Glöcks,
vastasi Himmlerin käskyyn 20. tammikuuta 1943:
"Kaikki keinot on käytettävä kuolleisuuden ALENTAMISEKSI leirillä."
Jo vuonna 1937 useat saksalaiset sanomalehdet kertoivat siitä
juutalaisten murhasta rankaistaan ​​kuolemalla.
Joseph Reinhardt tuomittiin kuolemaan
juutalaisen kauppiaan Abrahamin ja hänen ei-juutalaisen vaimonsa tappamisesta.
Murha oli murha uhrista riippumatta.
Leireillä oli leirivalitustoimistoja
jossa vangit saattoivat tehdä valituksia tai tehdä ehdotuksia.
Tiukka kurinpitojärjestelmä sekä vartijoille että vangeille,
ja syyllisiksi todetuille langetettiin ankarat rangaistukset.
Jos joku vartija hyökkäsi vangin kimppuun, vartijaa rankaistiin ​​siitä.
Usein kuolemalla. Leireissä oli myös vankila
mihin vaarallisia tai rikollisia ihmisiä sijoitettiin.
Saksalainen SS pidätti Buchenwaldin komentajan Karl Kochin
vuonna 1943 joidenkin vankien huonosta kohtelusta.
Tutkinnan jälkeen
SS-tuomari Konrad Morgen totesi Kochin syylliseksi, ja hänet ammuttiin.
Juutalainen tutkija Arno Mayer, Princetonin yliopiston historian professori,
myönsi 1988 kirjassaan lopullisesta ratkaisusta, että
"enemmän juutalaisia ​​menehtyi Auschwitzissa pilkkukuumeeseen
ja muihin luonnollisiin syihin, kuin mitä teloitettiin."
Polttouuneissa ei ole mitään murhaavaa.
Monet ruumiit polttohaudattiin, koska Auschwitz rakennettiin suoalueelle,
siksi maatuvat pilkkukuumeen uhrit olisivat myrkyttäneet juomaveden
levittäen tappavia sairauksia.
Ellis Islandilla Yhdysvalloissa oli vastaavia desinfiointi-
ja tuhkaustiloja kuten Saksan leireillä.
Itse asiassa menettelyt Saksan leireillä
olivat olennaisesti samat kuin USA:n Ellis Islandilla käyttämät.
Niillä oli täsmälleen sama tarkoitus, estää taudin leviäminen.
Nykyään Yhdysvalloissa käytetään polttouuneja
vielä yleisemmin kuin koskaan Saksassa.
Joukkomurhat ja kaasutustarinat saivat alkunsa Neuvostoliiton raporteista
tunnettujen valehtelijoiden ja kansanmurhaajien
Ilja Ehrenburgin ja Joe Stalinin valtuuttamina
jota sitten levitti juutalaisten omistama New York Times.
Tarina levisi vain tunteja Saksan antautumisen jälkeen.
mikä teki mahdottomaksi kenenkään valheellisesti syytetyn saksalaisen kumota Neuvostoliiton väitteet.
Itse asiassa ei ole tieteellistä näyttöä siitä, että juutalaisia kaasutettiin.
Ei ollut todisteita kaasutuskuolemista.
Ei ole olemassa saksalaisia ​​asiakirjoja yhdenkään kaasutuksen uhrin tunnistamiseksi.
Ei käskyä Hitleriltä.
Ei kaasutettujen juutalaisten joukkohautoja.
Nürnbergissä kaasukammioiden olemassaoloa ei koskaan edes osoitettu.
Tuhansia salaisia ​​saksalaisia ​​asiakirjoja keskitysleireistä
takavarikoitiin sodan jälkeen,
mutta yksikään ei viittaa hävittämispolitiikkaan tai -ohjelmaan.
22. marraskuuta 1944 päivätyssä kirjeessä Yhdysvaltain ulkoministeriölle
Punainen Risti, joka oli sijoitettu kaikille leireille, sanoi:
"Emme ole löytäneet jälkeäkään
laitteistosta siviilivankien tuhoamiseksi."
Vatikaani ja Punainen Risti haastattelivat tuhansia vapautettuja leirin vankeja
sodan lopussa väitetyistä kaasukammioista.
Vastaus oli aina sama: "Ei,
pidätetyt itse eivät ole puhuneet niistä."
Kaikki oikeuslääketieteelliset kemialliset tutkimukset ovat kiistäneet Zyklon B:n käytön
väitetyissä murhakaasukammioissa.
Yhdysvaltalainen teloitustekniikan asiantuntija Fred A. Leuchter matkusti Auschwitziin
ja hankki salaa näytteitä väitetyistä kaasukammioista.
Hän testasi ne ja julkaisi tulokset.
Perustuen seinänäytteiden kemialliseen analyysiin ja erilaisiin teknisiin perusteisiin,
Leuchter päätteli, että paikat, joita tutkittiin
ei silloin eikä nyt voisi toimia
tai joita voisi vakavasti katsoa toimivan teloituskaasukammioina.
Videokuvaajaa lukuun ottamatta
Toin samat tavarat, jotka olisin tavallisesti tuonut
vankilaan Yhdysvaltoihin, jos tekisin tutkimuksen heidän laitteistaan.
Valmistelija oli paikalla ottamaan ja tarkistamaan mittaukset.
Piirustukset tehtiin paikan päällä ja kopioitiin sitten
kun palasimme Yhdysvaltoihin dokumentoimaan kaiken näkemämme.
Otin itse valokuvat ja tuotin
paljon valokuvallisia todisteita
Puolasta löytämästämme laitteistosta ja tiloista.
Ja videokuvaaja, joka ei ollut minulle tavallista,
tuotiin dokumentoimaan oikeuslääketieteelliset näytteet
jotka poistin tiloista, kontrollinäytteen
Birkenaun hävityslaitoksesta numero yksi ja näytteet kaikista muista
väitetyistä kaasuteloitushuoneista,
otettiin ja pakattiin asianmukaisesti laboratorioille toimittamista varten.
Tarkastin tilat ja totesin, että ne olivat kyvyttömiä
syanidikaasun käytön tukemiseen teloitustarkoituksiin
tai muuten. Mutta lisäksi,
näytteet olisi otettava ja palautettava Yhdysvaltoihin
riippumattomassa laboratoriossa testattavaksi, itse asiassa vahvistamaan
mitä silmämääräinen tarkastus osoitti,
että nämä laitokset eivät itse asiassa koskaan sisältäneet syanidivetyä.
Tilan suunnittelussa tarvittavat vaatimukset
joka sisältää erittäin räjähdysherkkää ja erittäin myrkyllistä kaasua;
Sinulla on oltava tiivistetyt ovet, ei ikkunoita, keinot saada kaasu sisään,
keinot saada kaasu pois, jotain kaasun lämmittämiseen
ja ilma, joka pitää jatkuvasti olla oikeassa lämpötilassa,
räjähdyssuojatut kytkimet, valaistuslaitteet jne.
Mitään näistä ei ole koskaan ollut olemassa.
Puhumme tiili- ja laastirakennuksista ilman lämpöä,
ei-räjähdyssuojatulla valaistuksella, ilman tiivistettyjä ovia,
joissakin tapauksissa kokonaan ilman ovia,
krematorioiden kanssa, jotka olivat hyvin lähellä laitosta tai sen vieressä.
Jos näitä tiloja käytettäisiin kaasutuskäyttöön,
jos niitä tilojat käyttävät henkilöt eivät kaasuttaneet itseään kuoliaaksi
samaan aikaan kun teloitettavat kuolivat,
he olisivat varmasti räjähtäneet palasiksi
kun kaasu räjähti kipinästä kytkimessä, hehkulampun lämmöstä,
tai kaasun lähestyessä ja joutuessa krematorion uuniin.
Tarkoitan, on aivan naurettavaa ajatella, että näitä tiloja
olisi voitu käyttää kaasukammioina.
Mitkään Auschwitzissa, Birkenaussa tai muissa tutkituista laitoksista ei
olisi voinut tukea tai itse asiassa ole koskaan tukenut
useita teloituksia käyttämällä vetysyanidia,
hiilimonoksidia tai muuta väitettyä tai tosiasiallisesti tappavaa kaasua.
Perustuen kaikkien väitettyjen kaasukammioiden erittäin runsaisiin enimmäiskäyttömääriin,
yhteensä noin 1693 henkilöä viikossa,
ja olettaen, että nämä tilat voisivat tukea kaasuteloituksia,
olisi vaatinut 68 vuotta
teloittaa väitetyt 6 miljoonan henkilömäärät.
Mainostamalla näitä tiloja kykeneväksi joukkoteloituksiin,
useisiin tai jopa yksittäisiin teloituksiin,
on sekä naurettavaa että loukkaavaa jokaista ihmistä kohtaan tällä planeetalla.
Germar Rudolf on kemisti, joka talvella 1990-91
työskennellessään kemian tohtoriksi,
tunnetussa Max Planckin kiinteän olomuodon fysiikan instituutissa Stuttgartissa,
aloitti tieteellisen tutkimuksen Leuchterin raportin uskottavuudesta.
Hänen yksityiskohtainen kemiallinen analyysinsä päätyi seuraavaan:
"Syanidivetyhappoa ei käytetty
rakennuksissa, joissa väitetään olleen murhakaasukammioita Auschwitzissa."
Hänen raporttinsa vahvistaa Fred Leuchterin havaintoja.
Merkittävä itävaltalainen insinööri Walter Luftl teki myös raportin
päätellen, että murhakaasutukset olivat mahdottomia teknisistä syistä
ja koska ne eivät ole yhteensopivia havaittavien luonnonlakien kanssa.
Luftlin raportti on lisävahvistus
Fred Leuchterin löydöksistä.
Amerikkalainen tutkimuskemisti tohtori William B. Lindsey
myös tutki huolellisesti väitetyt kaasukammiot.
33 vuoden kemistin kokemuksen jälkeen
hän julisti ja vahvisti valalla:
"Olen tullut siihen tulokseen, että ketään ei tapettu tahallisesti tai tarkoituksella
Zyklon B:llä tällä tavalla. Pidän sitä mahdottomana."
Krakovan oikeuslääketieteen instituutti, Robert Faurisson, Frederick Toben,
John Ball, Carlo Mattogno, Jurgen Graf, Ernst Zundel, David McCalden
ja monet muut, jotka ovat myös tehneet vastaavia teknisiä tarkastuksia
väitetyistä kaasukammioista ovat tulleet samaan johtopäätökseen.
Rohkea juutalainen revisionisti nimeltä David Cole
teki uraauurtavan dokumentin nimeltä "Cole Auschwitzissa" vuonna 1992.
Nykyään on olemassa monia kokopituisia dokumentteja,
analyysejä ja selostuksia Saksan työleireistä.
Vuonna 1999 Richard Krege, pätevä elektroniikkainsinööri,
ja hänen tutkijaryhmänsä suorittivat korkean teknologian maaperäkokeen
väitetyllä Treblinkan "kuolemanleirillä".
Tutkien maatutkalla kolmen viikon ajan,
ryhmä havaitsi, että maata ei koskaan edes häiritty
ja maaperän ydinnäytteet eivät paljastaneet lainkaan tuhkaa.
Saadut tulokset osoittavat 100% varmuudella
että joukkohautoja ei koskaan edes ollut Treblinkassa tai Belzecissä.
Idässä on itse asiassa monia joukkohautoja.
Neuvostoliitto kuitenkin murhasi täällä ihmisiä.
Nykyään tiedetään, että esim.
Neuvostoliitto syyllistyi Katynin joukkomurhaan,
mistä syytettiin saksalaisia ​​sodan jälkeen.
Tohtori Charles Larson, yksi Amerikan johtavista oikeuslääketieteellisistä patologeista,
osana Yhdysvaltain sotarikosten tutkintaryhmää,
suoritti yli 1000 ruumiinavausta Saksan leireillä
eikä yksikään osoittanut merkkejä myrkkykaasun aiheuttamasta kuolemasta.
Jos olisi ollut kaasutuksia hiilimonoksidilla tai syanidilla,
merkit olisivat olleet erittäin dramaattisia ja helposti nähtävissä.
Ruumiit olisivat olleet kirkkaan kirsikanpunaisia.
Preussin sinistä syanidivärjäymää
ei koskaan ole löydetty väitettyjen murhakammioiden seiniltä.
Vain desinfiointikammioissa on runsaasti todisteita kaasutuksista,
jossa Zyklon B:tä käytettiin vaatteisiin ja vuodevaatteisiin pilkkukuumeen leviämisen estämiseksi.
Auschwitzin museon kuraattori myönsi, että Neuvostoliitto
rakenti murhakaasukammion
sodan jälkeen muuttamalla saksalaista pommisuojaa.
Pommisuoja, joka esiteltiin meille murhakaasukammiona Auschwitzissa,
kommunistit poistivat siitä seinät ja tekivät surullisenkuuluisat
Zyklon B -reiät katossa, jotta se näyttäisi "oikealta" kaasukammiolta.
Kun menet tuohon Crema 1 -rakennukseen,
tulet näkemään sen, se vain näyttää oudolta.
Sen ympärillä on kaikki nämä likakasat.
Tiedätkö, se todella näyttää pommisuojalta
ja juuri sitä se oli sodan lopussa. Se oli pommisuoja.
He haluavat sinun ajattelevan, että 4 miljoonaa ihmistä kävi pesuhuoneiden läpi.
Ja he saivat näyttämään siltä, ​​että kaikki ihmiset kävivät sen leirin läpi siellä,
mutta tuo rakennus siellä ei ollut kykenevä tai tehty ihmisten kaasuttamiseen.
Selvä, ollenkaan. Tarkoitan, tiedätkö, jos menet sen sisään...
Lopulta he leikkasivat reikiä kattoon ja se on aivan naurettavaa. Tarkoitan,
siinä rakennuksessa ei ole mahdollista tappaa ihmisiä.
Joten he haluavat sinun uskovan
että tämä on rakennus, jossa ihmisiä kaasutettiin.
Ei vain ollut mahdollista, että ihmisiä kaasutettiin tuossa rakennuksessa.
Asia nyt, se rakennus, johon he päättävät kiertueen,
se ei koskaan ollut kaasukammio.
Sen vieressä oli savupiippu ja katossa oli neljä reikää
missä Zyklon B -rakeet laskettaisiin
ja ihmiset näkisivät reiät ja he voisivat tutkia niitä,
ja sitten katsoa ympärilleen.
Mitä tein vuonna 1992, haastattelin miestä, joka on ohjaaja, kuraattori,
paremman sanan puutteessa leiristä,
ja hän salli minulle kuvauksen, ei piilokamerakuvauksen.
Se oli avoin kamerakuvaus hänen toimistossaan.
Se olin minä ja kameranainen. Ja hän myönsi kameraan
että kaasukammiona näytettävä rakennus ei ole alkuperäisessä kunnossaan.
Kun Neuvostoliitto vapautti leirin, tuo rakennus oli ilmahyökkäyssuoja.
Hyvin ilmeinen, erittäin selkeä ilmahyökkäyssuoja. Ja sitten Neuvostoliittolaiset
uudistivat sen näyttämään siltä, ​​mikä heidän käsityksensä kaasukammiosta on.
Nyt ei ole todisteita
todistaakseen, että tämä rakennus on koskaan ollut kaasukammio.
Seinissä ei ole Zyklon-sinistä syanidiväriä.
Katossa ei ollut neljää reikää, josta olisi voitu pudottaa Zyklon B:tä.
Neuvostoliitto lisäsi ne.
Huoneen sisällä oli väliseinät. Neuvostoliitto kaatoi ne
jotta se näyttäisi yhdeltä suurelta avoimelta kammiolta.
He repivät WC-tarvikkeet.
Näet edelleen viemärit lattiassa, voit edelleen nähdä reiät
mihin wc, pesuallas oli johtanut.
Mutta he ottivat pois kaikki tarvikkeet ja kaivertivat oviaukon paikkaan,
jossa ei ollut ovea, joka saisi sen näyttämään reitiltä
kaasukammiosta uunihuoneeseen.
Mutta oli paljon asioita, joita he eivät vaivautuneet peittämään.
Aivan keskellä kaasukammiota on jättiläinen kaivo.
Kaivo, johon kuka tahansa aikuinen, jopa melko painava aikuinen, voi mennä alas.
Mitä se nyt on; se oli pakoluukku.
Se oli melko tavallinen suunnittelumenettely, joka maanalaisissa,
tai osittain maanalaisissa pommisuojissa, olisi pakoluukku
jos rauniot tai jokin muu estäisi sisällä olevia ihmisiä
poistumasta pommisuojasta pääoven kautta.
Joten on tämä pakoluukku, jota kukaan ei ollut huomannut
sillä... silloin, Auschwitz, kun menin sinne vuonna 1991,
Auschwitz oli ollut avoin lännelle yli vuosikymmenen ajan.
Kukaan ei koskaan huomannut sitä pirun kaivoa ja se on siellä, kirkas kuin päivä.
Kammion ovi avautuu sisään, toisin sanoen
jos se oli kaasukammio ja juuttaisit ihmisiä sinne,
he kaikki kasautuisivat ovea vasten yrittäessään murtautua ulos.
He kuolisivat siellä. Avataksesi oven uudelleen,
sinun täytyy työntää 50, 100, 200, 300 ruumiin kasaa vasten.
Ovi lukittuu sisäpuolelta, ei ulkopuolelta. Toisin sanoen,
uhrit voisivat lukita saksalaiset ulos,
mikä on vain typerää ajatella.
Miksi Auschwitzin kaasukammiossa on puinen ovi,
lasi-ikkunalla ja ovenkahva sisäpuolella?
Tammikuussa 1995 arvostettu ranskalainen viikkolehti L'Express
myönsi, että "kaikki tästä kaasukammiosta on valhetta"
ja että se on itse asiassa petollinen sodanjälkeinen jälleenrakennus.
Ranskan juutalainen Olga Wormser-Migot kirjoitti kirjan
kansallissosialistien keskitysleireistä, jossa hän sanoi:
"Auschwitzissa... jonka oli määrä pysyä mallileirinä
ja samanaikaisesti hallintokeskuksena... ei ollut kaasukammiota."
Neuvostoliitto rakensi myös väärennetyn savupiipun vuonna 1947. ENNEN - JÄLKEEN
Siinä ei ole aukkoa, eikä se ole edes yhteydessä rakennukseen.
Saksalaiset vangit pakotettiin myös muuttamaan suihkuhuonetta
Sachsenhausenissa tukeakseen Neuvostoliiton näyttelyoikeudenkäyntiä,
mutta väärennös oli niin huolimaton ja kiusallinen
että kommunistit joutuivat kaatamaan rakennuksen vuonna 1952.
Satoja kaikenlaisia ​​ihmisiä tuli ja meni Saksan työleireille
koko päivän ajan, toimittaen leireille ruokaa ja kaikenlaisia ​​tarvikkeita.
Silti kukaan ei ole koskaan maininnut, eikä kukaan ole koskaan myöntänyt
nähneensä todisteita tappavista kaasukammioista,
tarvittavaa valtavaa määrää polttoainetta,
tuhansia kuolleita ruumiita joka tunti tai niiden pölyä.
Ilmakuvat osoittavat saman todisteiden puutteen.
Yksityiskohtaiset liittoutuneiden ilmatutkintakuvat Saksan leireistä
joka päivä kesän 1944 aikana julkistettiin vuonna 1979.
Edes CIA:n asiantuntijat eivät löytäneet pienintäkään jälkeä
kasoista ihmisruumiita, savua krematorioiden savupiipuista
tai juutalaisten joukkoja, jotka odottavat kuolemaa tai kaasutusta.
Meille esitetyt kauhistuttavat kuvat ruumiskasoista
"todisteena juutalaisten järjestelmällisestä tuhoamisesta"
pahojen natsien toimesta, ovat itse asiassa harhaanjohtavia.
Kaikki kuvat kuolleista leirin vangeista ovat pilkkukuumeeseen
ja aliravitsemukseen kuolleita läntisillä leireillä sodan viimeisinä viikkoina.
Ja tämän vahvistaa Saksan armeijan,
Punaisen Ristin ja Ison-Britannian armeijan lääkäritiedot.
Jopa valtavirran historioitsijat ovat nyt yhtä mieltä siitä, että joukkomurhia
tai tappavia kaasutuksia ei koskaan tapahtunut missään leirissä
mistä liittoutuneiden kuvamateriaali on otettu.
Valitettavasti tätä ei koskaan korosteta, kun materiaalia näytetään.
Joten he yrittävät myydä sinulle tarinan, mutta nyt tiedät siitä totuuden.
Itse asiassa liittoutuneiden kyllästyspommitukset ovat suoraan vastuussa
monista näistä traagisista kuolemantapauksista.
On myös tärkeää huomata
että suurin osa näistä ruumiista ei ole edes juutalaisia.
Suuri osa ruumiista oli todellisuudessa
suora seuraus liittoutuneiden pommituksista ja iskuista.
Nordhausenin kuvia käytetään kaikkialla valtavirtamediassa,
mutta on todistettu, että nämä vangit tulivat
brittiläisten sotakoneiden räjäyttämiksi ja ampumiksi,
eivätkä saksalaiset tuhonneet heitä, edes virallisen tarinan mukaan.
Ja siellä minulla oli yli 4000 tuberkuloosivankia.
Sairaita.
Mitä teet, se on tuberkuloosi? Ei lääkkeitä. Ei mitään. Tuskin ruokaa.
Se oli jo aika niukkaa. Saksalaisilla ei ollut mitä syödä.
Ja yhtäkkiä oli 3. huhtikuuta kello 3, hälytys,
ja amerikkalaiset ilmavoimat yllämme, ja pudottivat pommeja juuri meidän leiriimme.
Ja koko leiri tuhoutui kokonaan.
Ja näistä 4000 ihmisestä - 200 selvisi.
Koska he kuolivat siellä. He olivat leireillä.
Katossa roikkuvat heidän ruumiinsa ja se oli kauheaa.
Se paloi päiviä ja päiviä. Olimme vielä siellä,
sairaanhoitajat, lääkärit, hallintohenkilöt,
jotka työskentelivät hallinnossa, juoksimme karkuun.
Ja amerikkalaiset tekivät virheen
koska he eivät tienneet, että tämä on keskitysleiri.
He olettivat, että se oli sotilasleiri.
He tyhjensivät armeijan kuukautta aiemmin
ja tammikuussa menimme sisään, näetkö? Joten he eivät tienneet.
Joten he tulivat takaisin kello 9 aamulla ja hyökkäsivät koko kaupunkiin.
He tasoittivat koko kaupungin.
Juoksimme metsään, pelloille, ja kun he tyhjensivät lentokoneet,
he tulivat ja ampuivat meitä konekivääreillä.
He eivät tienneet keitä olimme. "He ovat saksalaisia"...
Ja menimme metsään ja olimme noin viikon metsässä.
Ja söimme vain raakoja perunoita.
Entä kaikki nämä kuvat?
Olet nähnyt kuolleita pääasiassa poliittisia vankeja,
kuolleena joko nälkään, sairauteen,
epäsuorasti tai suoraan liittoutuneiden pommitusten vuoksi.
Kun neuvostoliitto valtasi leirit,
ne avattiin uudelleen ja täytettiin saksalaisilla ja muilla antikommunisteilla.
Sen jälkeen kun kommunistit olivat kiduttaneet ja näännyttäneet heidät nälkään,
myös kuvat näistä vangeista välitettiin
Hitlerin "holokaustin" uhreina.
Kuvia näistä Neuvostoliiton toteuttamista joukkomurhista
ja jopa kuolleita saksalaisia ​​Dresdenin liittoutuneiden pommituksista,
nekin liitettiin myös propagandaan ja käytettiin "todisteena" kuolleista juutalaisista.
Vaikka tiedämme nyt totuuden kuvamateriaalista,
kuvista on nyt tullut holokaustin ikoni
ja mediamme käyttävät niitä edelleen johtaakseen kansaa harhaan.
Holokaustin revisionismin johtava ajatushautomo
on Institute for Historical Review,
riippumaton ja voittoa tavoittelematon organisaatio
sitoutunut toisen maailmansodan koulutukseen.
Vuonna 1979 IHR tarjosi julkisesti 50 000 dollarin palkkion
todennettavissa olevasta todisteesta murhakaasukammioiden olemassaolosta.
Unkarissa syntynyt juutalainen Mel Melmerstein haastoi sen.
Hän kertoi nähneensä äitinsä ja kahden sisaruksen houkutelluksi kaasukammioihin.
Todisteena hän käytti omaelämäkerrallista muistelmakirjaansa "pelkällä leivällä".
Kirjassa hän kuvaa, kuinka hänen isänsä kertoi hänelle
että hänen äitinsä ja sisarensa oli poltettu elävältä?
Hän kertoo myöhemmin kirjassaan, että hänen setänsä kuuli, kuinka
"hänen äitinsä ja sisarensa oli johdettu kaasukammioihin".
Hän muutti tarinaansa vielä kerran julkaistussa kirjeessä
Kalifornian sanomalehdessä, jossa hän kertoi "nähneensä
hänen oman äitinsä ja hänen kaksi sisartaan johdetuksi
tunnelin kautta kaasukammioon numero 5".
Vaikka ei ollut kaasukammiota numero 5 tai tunnelia, joka johti siihen.
Kalifornian korkeimman oikeuden tuomari Thomas Johnson antoi kielteisen päätöksen IHR:stä
ja palkitsi Melmersteinin 70 000 dollarilla todeten, että juutalaisten kaasutus
"ei ole järkevä kiistan aihe, koska se on vain tosiasia".
Siitä kerrottiin jo ensimmäisen maailmansodan aikana
että saksalaiset ja heidän liittolaisensa käyttivät kaasukammioita
tappaakseen tuhansia vankeja. Juutalaisten hallitsema media
oli jopa käyttänyt maagista numeroa 6 000 000
ja maagiset sanat "tuhoaminen" ja "holokausti".
Brittiläisessä The Daily Telegraphissa 22. maaliskuuta 1916 painettu artikkeli,
väitti, että itävaltalaiset ja bulgarialaiset tappoivat ihmisiä
sulkemalla heidät kirkkoihin ja tukehduttamalla heidät myrkkykaasulla.
Jotkut muut propagandavalheet
sanoivat, että saksalaiset leikkaavat irti lasten käsiä,
ristiinnaulitsevat kanadalaisia ​​sotilaita, valmistavat ihmissaippuaa ruumistehtaassa,
kaivoivat irti siviilien silmiä, leikkaavat irti teinipoikien käsiä,
raiskasivat naisia ja silpoivat heitä seksuaalisesti,
antoivat lapsille käsikranaatteja, joilla leikkiä, ja puukottivat vauvoja.
Sodan päätyttyä Stanley Baldwin myönsi parlamentissa
että se kaikki oli ollut propagandaa ja ettei sellaisia ​​kaasukammioita ollut olemassa.
Hän pyysi myös julkisesti anteeksi saksalaisilta
tästä rasistisesta herjauksesta.
2. joulukuuta 1925 Britannian ulkoministeri Austen Chamberlain,
myönsi, ettei mikään julmuuksien propaganda ollut totta
ja toivoi, ettei se koskaan toistu.
Toisen maailmansodan jälkeen,
tätä väärää Saksan vastaista propagandaa levitettiin jälleen kerran.
Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen
Liittoutuneet käyttivät julmuuspropagandaa Saksaa vastaan
kääntääkseen ihmisten huomion pois julmuuksista
pääasiassa puna-armeijan toimesta.
29. helmikuuta 1944 BBC:lle ja brittiläisen papiston
korkeimmille jäsenille lähettämässään kirjeessä
Britannian tiedotusministeriöstä, luki:
"Me tiedämme bolshevikkidiktaattorin käyttämät hallintomenetelmät
Venäjällä itsellään esimerkiksi kirjoituksista ja puheista
itse pääministeriltä viimeisen 20 vuoden aikana.
Tiedämme, kuinka puna-armeija käyttäytyi Puolassa vuonna 1920
Suomessa, Virossa, Latviassa, Galiciassa ja Bessarabiassa vasta äskettäin.
Meidän on siksi otettava huomioon
kuinka puna-armeija varmasti käyttäytyy, kun se valloittaa Keski-Euroopan.
Ellei varotoimiin ryhdytä,
ilmeisesti väistämättömiä kauhuja, jotka seuraavat,
tulisi aiheuttamaan kohtuutonta painetta tämän maan yleiselle mielipiteelle.
Emme voi uudistaa bolshevikkeja, mutta voimme tehdä parhaamme
pelastaaksemme heidät ja itsemme heidän tekojensa seurauksilta.
Viimeisen neljännesvuosisadan paljastukset
tekee pelkästä kieltämisestä epäuskottavaa.
Ainoa vaihtoehto kieltämiselle on
kääntää yleisön huomio pois koko aiheesta.
Kokemus on osoittanut, että paras häiriötekijä on
vihollista vastaan ​​suunnattu julmuuspropaganda.
Valitettavasti yleisö ei ole enää yhtä altis
kuten "Ruumistehtaan" päivinä
ja "Silvotut Belgian vauvat" ja "Ristiinnaulitut kanadalaiset".
Yhteistyöllänne pyritään siksi vakavasti häiritsemään yleisön huomio
puna-armeijan toimista tukemallasi koko sydämestäsi eri syytöksiä
saksalaisia ​​ja japanilaisia ​​vastaan
jotka ministeriö on laskenut ja laskee liikkeeseen..."
Toisin sanoen kirje voidaan tiivistää näin:
Me kaikki tiedämme rikokset, kuten holodomor ja punainen terrori
bolshevikkien toimesta viimeisten 24 vuoden aikana.
On väistämätöntä, että he tekevät samoin Keski-Euroopassa.
Me peitämme heidän rikoksensa valehtelemalla saksalaisista.
Yleisö ei ole niin tyhmä kuin se oli, valheemme tulevat olemaan parempia.
Teidän on levitettävä näitä valheita vakuuttavasti.
Tämä muistuttaa meitä siitä, että totuus on todellakin sodan ensimmäinen uhri.
Tämä oli käytännössä alku.
Kuljemme kohti sitä, mitä nykyään tunnemme holokaustina.
Kun ohjattu media alkoi
sylkemään vielä kauheampaa propagandaa Saksaa vastaan.
Periaatteessa kaikki, mistä propaganda syytti Hitleriä ja saksalaisia
bolshevikit itse olivat siitä syyllisiä.
Propaganda salli näiden rikosten tapahtua ja sitten propaganda
otti vallan, kun rikokset tehtiin
ja pohjimmiltaan projisoi rikokset takaisin tappiollisille.
Voittajat vain käänsivät asian ympäri ja syyttivät kaikesta
teurastettuja ja raiskattuja.
Mistä kaikki nämä tarinat ovat peräisin, joista kuulemme nyt, sodan jälkeen?
Ei loppua, siitä tuli osa sitä, koska juutalaiset ymmärsivät
kuinka he aikoivat saada Israelin itselleen, motivaationa kertoa tarinoita,
ja sitten samoin, jos se ei riitä,
Saksa alkaa rahoittaa jokaista niin sanottua "holokaustista selvinnyttä".
Heillä on oltava tarina Euroopassa olemisesta ja holokaustista selviytymisestä.
Ja sitten he saavat rahaa Saksasta.
Joten, saat palkinnon jokaisesta tarinasta.
Juutalainen brittitoimittaja Sefton Delmer oli mustan propagandan pää.
Musta propaganda on väärää tietoa,
materiaalia, jonka väitetään olevan peräisin konfliktin yhdellä puolella olevasta lähteestä,
mutta se on itse asiassa vastakkaiselta puolelta.
Sitä käytetään tyypillisesti vihollisen halveksimiseen, häpäisemiseen tai vääristelyyn.
OSS, CIA:n edeltäjä, väärensi myös asiakirjoja ja päiväkirjoja.
Revisionistit ovat vakuuttuneita siitä, että musta propaganda
on keskeinen tekijä holokaustipropagandan takana.
"Julmuuspropaganda on tapa, jolla voitimme sodan
ja nyt olemme vasta alussa!
Jatkamme tätä julmuuspropagandaa,
kiihdytämme sitä, kunnes kukaan ei ota vastaan ​​edes hyvää sanaa saksalaisilta,
kunnes kaikki sympatia, jota heille saattaa vielä olla ulkomailla, on tuhottu
ja he itse ovat niin hämmentyneitä
että he eivät enää tiedä mitä tekevät.
Kun se on saavutettu,
kun he alkavat tuhota omaa maataan ja kansaansa,
ei vastahakoisesti, vaan innokkaasti miellyttääkseen voittajia,
vasta silloin voittomme on täydellinen. Se ei ole koskaan lopullista.
Uudelleenkasvatus vaatii huolellista hoitoa, kuten englantilainen nurmikko.
Edes hetken huolimattomuus -
ja rikkaruohot kasvavat jälleen - historiallisen totuuden tuhoutumattomia rikkaruohoja."
Syyskuussa 1940 poliittisen sodankäynnin johtaja värväsi Seftonin
järjestääkseen mustaa propagandaa ja siihen liittyvää psykologista sodankäyntiä.
Seftonin erikoismenetelmä oli "Valehtele niin tarkasti kuin mahdollista".
jotta heidän valheitaan ei voitaisi paljastaa heti.
Vuoteen 1947 asti Delmer koordinoi mustaa propagandakampanjaa
ranskalaisten, neuvostoliittolaisten ja amerikkalaisten kanssa.
Tänä aikana hän ja hänen henkilökuntansa väärensivät saksalaisia ​​asiakirjoja
väitetyistä Saksan sotarikoksista, jotka ovat päässeet virallisiin asiakirjoihin.
Delmer toimitti asiakirjat Britannian tiedotusministeriölle
joka puolestaan ​​lähetti ne Nürnbergin oikeudenkäynteihin virallisina asiakirjoina.
Tarkistamatta, olivatko asiakirjat oikeita vai vääriä,
ne esitettiin todisteena "yleisesti tunnetuista tosiseikoista".
Sodan jälkeinen propaganda syytti Saksaa sodan aloittamisesta,
sensuroi kaikki liittoutuneiden julmuudet ja kuvasi Neuvostoliittoa utopiana.
Kenraali Eisenhower myös kokosi saksalaisia ​​kyläläisiä
ja pakotti heidät "katsomaan, mitä he olivat tehneet".
Yleisöä kauhistutti uutismateriaali "natsien keskitysleireistä".
Yksi Eisenhowerin ohjaama täyspitkä elokuva esitti kutistuneita päitä,
ja lampunvarjostimia, joiden oletettiin olevan ihmislihasta.
Saksalaiset siviilit kerättiin ja pakotettiin katsomaan kaikkea
asentaakseen heihin häpeää ja kauhua.
Viikon sisällä Buchenwaldin valtaamisesta
juutalainen Hollywood-ohjaaja Billy Wilder oli leirillä
tekemässä elokuvaa propagandavalheista, jotka kiertävät vielä tänäkin päivänä.
Elokuvan nimi oli "Death Mills", saksaksi Die Todesmuhlen,
ja tehtiin psykologisen sodankäynnin osastoa varten
Yhdysvaltain sotaministeriölle.
Sen tarkoituksena oli saada saksalaiset uskomaan
että kansallissosialistit olivat pahoja saadakseen saksalaiset häpeämään
nationalismia ja rotutietoisuutta.
Elokuva väitti, että natsit tekivät saippuaa juutalaisten vankien rasvasta,
teki lampunvarjostimia vankien ihosta
ja kutistivat vankien päitä kuin Amazonissa.
Nykyaikainen tiede on määrittänyt nämä kauhistuttavat väitteet
Buchenwaldista ja Bergen-Belsenistä absurdiksi liittolaispropagandaksi.
Kaikki tämä on paljastettu tekaistuksi. Jopa juutalaiset tutkijat kuten Deborah Lipstadt
myöntävät nyt, että nämä olivat kaikki propagandavalheita.
DNA-testit osoittivat, että kutistuneet päät olivat väärennöksiä,
saippua oli tavallista saippuaa, lampunvarjostimet tehtiin vuohennahasta
eikä leireillä koskaan tapahtunut murhaavia kaasutuksia.
Tarinoita suihkuhuoneiksi naamioiduista kaasukammioista
ovat sodan aikaisia ​​julmuuspropagandaa, jotka ovat samanlaisia ​​kuin aiemmin kumotut väitteet
siitä, että juutalaisista tehdään saippuaa ja lampunvarjostimia.
Kutistetun pään huijaus oli Albert G. Rosenbergin luomus,
juutalainen upseeri, joka palveli Eisenhowerin psykologisen sodankäynnin yksikössä.
Vaikka nämä asiat on paljastettu huijaukseksi,
valehtelevat vihantäyteiset sionistit toistavat niitä.
He tappaisivat vauvat ja tekivät lampunvarjostimia vauvan nahoista
tai vauvanrasvasta saippuaa.
Näytin Auschwitzissa kuopan, missä he olivat tehneet ihmisistä saippuaa
he heittivät sisään ihmisiä ja ottivat rasvan ja tekivät saippuaa Saksan armeijalle;
kiehuvaa vettä, iso uima-allas.
Meillä on ihmisistä valmistettua saippuaa.
"RJF" tarkoitti Rein judisches Fettiä. Puhdasta juutalaista rasvaa.
RJF.
Ja RJF tarkoitti Rein judisches Fettiä, käännettynä: Puhdasta juutalaista rasvaa.
Puhdas juutalainen rasva, "Rein judisches Fett".
- Puhdasta juutalaista rasvaa, "Rein judisches Fett". - Joo, "Rein judisches Fett".
Pala saippuaa. Hän sanoi: ??? Judin Seife,
valmistettu juutalaisesta rasvasta.
Se on niin tyhmää...
KUMOTTU
Jewish Press (1991) IRAKILAISILLA ON SAKSALAISET KAASUKAMMIOT KAIKILLE JUUTALAISILLE
Vuonna 1944 kirjoitettiin toinen kirja, joka puolusti "denatsifikaatiota"
ja saksalaisten joukkopsykologista aivopesua.
Sitä kutsuttiin "Mitä tehdä Saksan kanssa"
ja sen on kirjoittanut tunnettu B'nai B'rithin jäsen Louis Nizer.
Nizer oli varakas juutalainen lakimies New Yorkista
ja oli myös Theodore Kaufmannin ja Henry Morgenthaun kollega;
Franklin D. Rooseveltin valtiovarainministeri
ja Morgenthaun suunnitelman kirjoittaja.
Nizer halusi tehdä saksalaisista aivopestyjä hyväuskoisia zombeja.
Kansallissosialistiset opettajat korvataan.
Media demonisoi ja dehumanisoi saksalaisia.
Kansallissosialismia kuvattaisiin pahimpana ideologiana.
Saksalaiset kirjat tuhotaan.
Ja valtavia kirjojen polttamisia saksalaisen kulttuurin,
ja "kollektiivisen saksalainen muistin" tuhoamiseksi.
Osana propagandakampanjaa saksalaisten demonisoimiseksi,
Neuvostoliitto ja muut myös väärensivät monia valokuvia,
joita käytetään edustamaan holokaustin julmuuksia.
Kuvista kuolleista saksalaisista tuli nyt kuvia kuolleista juutalaisista.
Kansallissosialisteista tuli kuvia pahoista rasistisista natseista.
Valokuvista saksalaisista pakolaisista tuli kuvia juutalaisista.
TODELLINEN - VÄÄRENNÖS
Saksan vastainen propaganda alkoi sodan jälkeen juutalaisten omistamien tiedotusvälineiden toimesta,
joka jatkuisi yli 70 vuotta tulevaisuudessa.
Esiintyessään Larry Kingin televisio-ohjelmassa,
näyttelijä Marlon Brando uskalsi kommentoida, että:
Luulen, että olen vihainen joillekin juutalaisille.
Olen erittäin vihainen joillekin juutalaisille.
Hollywood on juutalaisten johtama. Se on juutalaisten omistuksessa...
ja heillä pitäisi olla suurempi herkkyys sille,
kuinka ihmiset kärsivät.
Ariel Sharon myönsi vuonna 2001, että:
"Me, juutalaiset, hallitsemme Amerikkaa, ja amerikkalaiset tietävät sen."
Juutalaisen ylivallan kannattaja toimittaja Elad Nehorai sanoi:
"Olkaamme rehellisiä itsellemme, täällä, juutalaiset. Me todellakin hallitsemme mediaa.
Meillä on niin monia tyyppejä johtotehtävissä
kaikissa suurissa elokuvatuotantoyhtiöissä, että se on melkein säädytöntä.
(...)Tiesitkö, että kaikki kahdeksan suurta elokuvastudiota ovat juutalaisten johtamia?"
Joel Stein, Los Angeles Timesin kolumnisti,
kolumnissaan LA Timesissa vuonna 2008, Stein sanoo, että:
"Amerikkalaiset, jotka ajattelevat, että juutalaiset eivät hallitse Hollywoodia
ja mediaa ovat yksinkertaisesti tyhmiä." Hän sanoo:
"Haluan Amerikan tietävän saavutuksistamme.
Kyllä, me hallitsemme Hollywoodia.
En välitä, jos amerikkalaiset luulevat, että johdamme uutismediaa,
Hollywoodia, Wall Streetiä tai hallitusta.
Välitän vain siitä, että saamme jatkaa niiden pyörittämistä."
"Juutalaiset hallitsevat Hollywoodia täysin", Stein myöntää ylpeänä.
Sitten hän tarjoaa pitkän, pitkän luettelon Hollywood-median omistajista
jotka kaikki ovat juutalaisia ​​todistamaan väitteensä.
Nykyään kuusi juutalaista yritystä hallitsee 96 prosenttia maailman tiedotusvälineistä.
Niin kutsuttu denatsifikaatio ei ole koskaan pysähtynyt.
Seitsemän vuosikymmenen ajan olemme kuulleet vain yhden puolen tarinasta.
Kirjoja, elokuvia ja tv-sarjoja on ollut tuhansia
omistettuna holokaustille ihmisten pelottamiseksi
kansallissosialistisesta ideologiasta.
Yksi tunnetuimmista elokuvista, joka on vaikuttanut
siihen, miten ihmiset näkevät Saksan roolin toisessa maailmansodassa
on epäilemättä ollut Schindlerin lista.
Yleisölle myyty "tositarina"
ja kuvattu mustavalkoisena aitouden luomiseksi.
Huolimatta tästä fiktiivisestä alastomuutta ja murhaa sisältävästä elokuvasta,
sitä näytetään jatkuvasti eurooppalaisissa ja amerikkalaisissa kouluissa
pakollisena katseluna historian opetuksessa.
Se kuvaa saksalaisia ​​pahoina hirviöinä, jotka välittivät vain yhdestä asiasta:
viattomien juutalaisten tappamisesta.
Elokuva perustui kuitenkin fiktiokirjaan nimeltä "Schindlerin lista",
joka voitti LA Times Book Awardin fiktiokirjallisuudesta, kirjoittaja Thomas Keneally.
Kirjoittajalla itsellään ei ole kokemusta leireistä.
Joten tässä meillä on elokuva, jota näytetään lapsillemme totuutena
kun se itse asiassa perustuu fiktioon.
Toisin sanoen se ei ole totta.
"Nimet, hahmot, paikat ja tapahtumat
ovat joko tekijän mielikuvituksen tuotteita tai niitä käytetään kuvitteellisesti".
Vaikutukselle alttiita lapsia myös opastetaan yläkoulussa
lukemaan Anne Frankin päiväkirjaa,
joka nyt on luultavasti holokaustiteorian huippu.
15-vuotias tyttö Anne Frank ja hänen isänsä Otto Frank
karkotettiin Alankomaista Auschwitziin syyskuussa 1944.
Ottoa hoidettiin Auschwitzin sairaalassa.
Useita viikkoja myöhemmin etenevän Neuvostoarmeijan edessä
Anne evakuoitiin monien muiden kanssa
ylikansoitettuun Bergenin Belsenin leiriin.
Kymmenet tuhannet eloonjääneet juutalaiset päättivät lähteä Auschwitzista
ja mennä länteen tammikuuhun 1945 mennessä samojen ihmisten kanssa
jotka olivat väitetysti murhanneet heitä joka päivä, vuosien ajan.
Anne Frank kuoli pilkkukuumeeseen maaliskuussa 1945.
Alkuperäinen päiväkirjan käsikirjoitus kuitenkin tutkittiin oikeuslääketieteellisesti
Saksan valtion oikeuslääketieteen viraston, Bundeskriminalamtin toimesta.
Heidän analyysinsä päätti, että merkittävä osa työstä
kirjoitettiin kuulakärkikynällä.
Koska kuulakärkikynät eivät olleet kaikkien saatavilla ennen vuotta 1951,
osa teoksista lisättiin vasta sodan jälkeen.
Käsinkirjoitusasiantuntijat päättivät lähemmin tutkittuaan,
että kaikki päiväkirjan kirjoitukset olivat samalla kädellä kirjoitettuja,
ja BKA totesi, ettei mikään päiväkirjan käsiala
vastaa tunnettuja esimerkkejä Annen todellisesta alkuperäisestä käsialasta.
Päiväkirjan todellinen kirjoittaja oli juutalainen kirjailija Meyer Levin,
joka vaati ja sai 50 000 dollaria palkkaa työstään
oikeudenkäynnissä Annan isää Otto Frankia vastaan.
Totuus Anna Frankin päiväkirjasta paljastettiin ensimmäisen kerran vuonna 1959
ruotsalaisen Fria Ord -lehden toimesta.
Se vahvisti, että juutalainen kirjailija Meyer Levin
oli kirjoittanut päiväkirjan dialogin
ja vaati palkkaa työstään oikeudenkäynnissä Otto Frankia vastaan.
Ruotsalaisista artikkeleista ilmestyi ote
American Economic Councilin kirjeessä 15. huhtikuuta 1959 seuraavasti:
"Historialla on monia esimerkkejä myyteistä
jotka elävät pidemmän ja rikkaamman elämän kuin totuus,
ja saattaa tulla tehokkaammaksi kuin totuus.
Länsimaailma on ollut tietoinen jo muutaman vuoden ajan
juutalaisesta tytöstä sen kautta, minkä väitetään olevan
hänen henkilökohtaisesti kirjoittamansa tarina, Anne Frankin päiväkirja.
Tämän kirjan tietoinen kirjallisuustarkastus
olisi osoittanut sen olevan mahdotonta teini-ikäisen toimesta.
New Yorkin korkeimman oikeuden huomionarvoinen päätös
vahvistaa tämän näkemyksen,
että tunnettu amerikkalainen juutalainen kirjailija Meyer Levin
on saanut 50 000 dollaria Anne Frankin isältä
kunniakorvauksena Levinin työstä "Anne Frankin päiväkirjasta".
Todisteita koonnut tohtori Robert Faurisson Ranskasta
toteaa, että kuuluisa päiväkirja on kirjallinen huijaus.
Perusteellisen tutkimuksen jälkeen professori Faurisson totesi:
"Totuus pakottaa minut sanomaan
että Anne Frankin päiväkirja on vain yksinkertainen kirjallinen huijaus."
Juutalainen saksalainen kommunisti Bruno Baum
tunnusti olevansa yksi tärkeimmistä propagandan valmistajista
Auschwitzin leiristä. Hän sanoi:
"Ei ole liioittelua, kun sanon
että suurin osa kaikesta Auschwitzin propagandasta, mitä on kirjoitettu,
on meidän itse leirillä kirjoittamaa.
Teimme tätä propagandaa maailman yleisölle
viimeiseen oleskelupäiväämme asti Auschwitzissa."
Pahat saksalaiset näkivät todella paljon vaivaa pitääkseen vangit hyvin ravittuina,
hyvin majoittuneina ja viihdytettyinä saksalaisilla leireillä.
Leireillä oli riittävästi ruokaa sodan viimeisiin viikkoihin asti,
kun liittolaiset olivat pommittaneet koko Saksan infrastruktuurin unohduksiin.
Meillä oli myös orkesteri, missä jotkut muusikoista soitti yhdessä,
ja yksi muusikoista oli niin hyvä, että hän soitti kaikkia instrumentteja
ja hän kirjoitti nuotit ja myöhemmin meillä oli bändi, joka soitti viikonloppuisin.
Ja, se tietenkin auttoi meitä, tiedäthän, me teimme myös näytelmiä ja muuta..
Oliko Auschwitzissa kulttuuritoimintaa?
Kyllä... Meillä oli piano, ei mikä tahansa piano, vaan erittäin hieno piano
tuotuna kortteli ykköseen.
Kun se oli rakennettu, se uusi kortteli,
alakerran huoneesta tehtiin teatteri,
johon hän halusi rakentaa näyttämöverhon tuohon uuteen kortteliin,
jossa oli yksi iso ruokasali. Siitä tuli myös bisnes(?) näyttämö,
joten siellä voitaisiin tehdä esityksiä naisille, kulttuuria.
Hän sanoi: "Taivaan tähden. Eikö täällä ole ketään
kuka voi auttaa minua ompelemaan nämä verhorenkaat paikalleen?
Lavalle. Minä teen sen puolestasi!", hän sanoo.
Ja minä tulin esiin ja autin häntä verholavalla
ja se oli ihanaa, koska minulla oli mies istumassa vastakkain vaihteeksi.
Ja huonekaverini vastaa työtehtävistä,
ja jos satut tuntemaan musiikkia; "Mitä soittimia soitat?"
Sanoin oppineeni pianonsoittoa, mutta en ole tarpeeksi hyvä orkesterille.
Voin kertoa sen sinulle nyt.
Hän sanoi: "No, ehkä sitten tiedät nuotit". Sanoin kyllä".
Hän sanoi: "No, sitten voin käyttää sinua, koska meidän tulee
kirjoittaa se alkuperäisestä musiikkikappaleesta, mitä ohjaaja saa
soittimille.
Ja niin, koska jokaisella instrumentilla on vain lyhyt rivi koko paperilla,
joten minun piti purkaa se osiin ja kirjoittaa jokaiselle instrumentille,
sitä mitä minun piti tehdä.
Minun piti jopa tehdä vuorosanat,
meillä ei ollut paperia, joka olisi esipainettu muistiinpanoja varten. Ei mitään.
Joten vietin siellä koko päivän, jonkin aikaa,
kunnes meidät vietiin pois Auschwitzista.
Sitten hän näki minun työskentelevän siellä. Minulla oli iso pöytä
jossa voisin työskennellä ja johon asettaa kaikki paperit
ja se oli erittäin rauhallista ja rentouttavaa. Ja Otto halusi puhua minulle enemmän.
Silloin tapasin tuon SS-miehen aikoinaan.
Se oli viimeinen työ, jonka tein ollessani Auschwitzissa.
Ja toinen työ... Se oli korttelissa kymmenen.
Menimme poimimaan lehtiä ja näistä lehdistä
he keittäisivät teetä koko leirille, koko Auschwitzille.
Buchenwaldin elokuvateatteri
Miten viihdyitte?
No, noiden päivien alussa siellä oli kirjasto
josta ihmiset voisivat saada kirjoja luettavaksi.
Siellä oli sanomalehtiä, joita saimme.
Myös keskenämme oli joskus viulua, kvartettia.
He tulivat soittamaan kasarmiin.
Ja myöhemmin he sanoivat rakentavansa elokuvateatterin leirille.
Me vangit sanoimme, olette varmaan hulluja,
ettehän te voi meille elokuvateatteria rakentaa?
Mutta se todella tapahtui. He rakensivat elokuvateatterin leiriin. Ja me...
kävimme siinä parakissa, missä saimme joskus katsoa elokuvia,
ja he toivat elokuvia sinne...iltaisin, ja...
Millaisia ​​elokuvia he näyttäisivät?
Saksalaisia ​​elokuvia.
Postikortit
Kun tulin pääleirille,
saimme kirjoittaa kotiin kahdesti kuukaudessa.
Kerran postikortti, kerran kirje.
He antoivat teille materiaalit?
Kyllä, he antoivat meille kirjeen ja materiaalit... kustannukset.
Miten saitte postimerkit?
- Voisimme ostaa postimerkkejä... - Oliko teillä rahaa?
Kyllä, meillä oli rahaa... vielä on rahaa...
meillä oli rahaa, juutalainen yhteisö, joka lähetti meille...
Kaikille... vähän rahaa.
Auschwitzin todellisuus - EI ENÄÄ VALHEITA!
Ja leirillä voisi olla valuuttaa?
Kyllä meillä voisi olla rahaa,
koska siellä oli paikka, mitä he kutsuivat kanttiiniksi,
ja... ei usein, mutta silloin tällöin, he myivät muutaman savukkeen,
tai he myivät jotain... mitä heillä olikaan.
Joten, jos sinulla oli rahaa, sait ostaa sieltä kanttiinista,
Ruokaa... Ruokaa ei oikeastaan ​​ollut. Yleensä he myivät jotain...
He myivät heikkoa olutta...
- kanttiinista? - Joo.
Mutta ei oikeastaan ​​mitään muuta. Ei paljon. Enimmäkseen tupakkaa.
Ja kun menit elokuviin, pitikö sinun maksaa?
Kyllä, meidän piti maksaa.
Kun rahat loppuivat, tavalliset rahat loppuivat,
silloin meille maksettiin kuponkeja.
Maksettiin työstäsi?
No, en tiedä, oliko se työn takia. Meille maksettiin kuponkeja
jotka olivat lunastettavissa kyseisessä kanttiinissa, jos heillä oli jotain.
Se oli siis heidän tapansa jakaa rahaa kaikille.
Kaikki saivat nämä rahat silloin.
Jalkapalloleiri
Tietenkin, mitä teimme viikonloppuna... Menimme yhteen,
saimme ryhmän yhteen ja teimme jalkapallojoukkueen,
jossa oli ??? pelasimme jalkapalloa.
On ihmeellistä, että siellä on jalkapallojoukkue,
että energiaa olisi riittävästi jäljellä tehdä jotain sellaista.
No, en usko, että olimme yhtä energisiä kuin jos olisimme...
tavallisessa joukkueessa,
mutta teimme jotain, tiedätkö, se piti ajatuksemme poissa,
näet, niistä ongelmista, joita meillä oli.
Varsinkin kun saksalaiset alkavat hävitä sotaa, 1943-44,
joten vuonna 1944 meillä oli jalkapallopelejä
Jalkapallojoukkueet...olivat erittäin hyvin organisoituja.
Jalkapallojoukkueissa jokainen kansallisuus järjesti jalkapallojoukkueen.
Järjestimme kaikki varusteet, kaiken jalkapallon pelaamiseen kokoonpanolinjalla.
Tiedät siis, että se oli ilmaista, ja se oli 1944.
??? amerikkalaiset ???
Toisella puolella, joten siellä heille oli annettava enemmän vapautta,
mutta siellä oli paljon enemmän vapautta ja...
Ruoka ei parantunut juurikaan, koska... yksinkertainen syy.
Heillä ei ollut paljon itselläänkään.
Yrittikö siviilit auttaa sinua ollenkaan?
Vaihdettiinko tavaroita hyödykkeisiin?
Kuten sanoin, meillä oli melkein kaikki mitä halusimme.
jalkapallojoukkueille, siviileiltä, ​​ulkopuolisista siviileiltä.
Ja se oli salaista. Jalkapallon liigan tulostaulu
He eivät tehneet paljon asialle, koska he tiesivät, että sota on käynnissä
He jopa pelasivat jalkapalloa kanssamme.
..Hauska tapaus, kerran Puolan joukkue pelasi Saksan joukkuetta vastaan,
ja yksi näistä SS-miehistä päätti, että hän haluaa pelata Puolan joukkueessa,
Joten sanomme, okei, voit pelata.
Ja sitten komentaja, SS-komentaja, hän oli kuin kapteeni,
hän päätti pelata Saksan joukkueessa,
niin hän meni kentälle. Luulen, että he olivat hieman uupuneita.
Miltä sinusta tuntui siitä?
Ja se hauska puoli,
sanoimme, että antakaa heidän pelata, niin he pelaavat keskenään,
me vain juoksimme heidän ympärillään. Brittiläinen sotavankien jalkapallomaajoukkue - Auschwitz
mutta se oli yksi näistä tapauksista, se oli hauskaa,
Mutta se tapahtui...se oli 1944.
Kerrotko siis että, mitä lähemmäs sodan loppu tuli...
ilmapiiri muuttui vapautuneemmaksi...ennemminkin kuin että... muuttuisi julmemmaksi...tai?
Meidän leirillämme, paineet, tunsit painetta, hyvin vähän...
Siellä oli häitä ja jopa synnytysosastoja raskaana oleville naisille.
Vangit rakastuivat ja menivät naimisiin leireillä.
Pelkästään Auschwitzissa rekisteröitiin yli 3 000 elävänä syntynyttä lasta.
Yksikään lapsi ei kuollut sen ollessa toiminnassa Saksan vallan alla.
Pahat natsit jopa perustivat lastentarhan lapsille.
Freddie Hirsch kutsui minut lastenkasarmiin,
hän oli silloin matkalla ja...
Hän kysyi minulta, voisinko maalata lapsille jotain seinälle.
Ja minä sanoin: "No, jos saat materiaalit..."
Hän sanoi: "Haen materiaalit." Ja minä sanoin: "Okei".
Ja sitten erittäin komea nuori blondi mies
miesten leiriltä tuli eräänä päivänä,
ja Freddie Hirsch kutsui minut tapaamaan häntä.
Ja hän kysyi mitä tarvitsen.
Joten sanoin: "No, jos saan seinämaaleja, tarvitsen värimaaleja,
Haluaisin niitä, jos voit saada niitä minulle."
Ja hän sanoi: "Kyllä, mitä tahansa haluat."
Ja niin, ennen kuin tajusinkaan, Freddyllä oli tavara valmiina minulle.
Ja aloin maalata. Ensin en tiennyt mitä näin tuossa valtavassa, ikävässä...
Se oli tavallaan oliivin värinen.
Kuten kaikki kasarmit olivat... seiniltään. Ja minä ajattelin, että no
meidän on saatava näyttämään siltä kuin olisimme sveitsiläisessä mökissä,
terassilla, ja sen päällä on kaide, jossa on kukkia ja kukkaruukkuja,
ja katselemme kauniita niittyjä
ja ehkä siellä näkyisi lehmiä ja lampaita ja muuta... Ja aloin maalata.
Ja sitten, kauemmaksi,
laitoin lampaita ja lehmiä,
ja sitten huomasin, että kaikki lapset seisoivat ympärilläni, takanani.
Joten käännyin ympäri ja kysyin heiltä, ​​onko heillä jotain erityistä toivetta,
mitä laittaa niitylle.
Ja he sanoivat Lumikki ja seitsemän kääpiötä.
Ja se oli hyvin yllättävä vastaus.
Joten tein maalauksen Vilkkaasta seisomassa toisen kääpiön pään päällä
viitta ympärillään, joten hän näytti pitkältä tyypiltä,
niin hän olisi yhtä pitkä kuin Lumikki ja he tanssivat yhdessä
ja kengät... nuo pehmeät kengät ja kaikki...
ja lapset rakastivat sitä. Ja tein muita kääpiöitä ympärille.
Yksi, joka soitti harmonikkaa. Luulen, että se oli Jörö, ilkeä.
Ja professori laseilla...
Tein melkein kaikki kääpiöt seisomaan ympärille. Jotkut heistä taputtavat...
ja siitä lapset pitivät.
Ymmärrän nyt, että siellä oli toinen maalari, joka jatkoi jotain...
maalausta seinille lähtöni jälkeen. En tiedä siitä.
Kun olit tekemässä sitä,
mitä se sai aikaan, ei vain sinulle, vaan...lapsille?
No, se sai aikaan monia asioita, ei pelkästään tunnetasolla,
vaan lapset sitten kirjoittivat näytelmän, joka oli satiiri
Lumikista ja Seitsemästä Kääpiöstä.
Joten keksin tavan tehdä kruunu paperista
ja lapset maalasivat sitä kultaiseksi ja laittoivat sen päälle kuin jalokiviä,
ja sitten otin paperiliuskoja ja maalasin ne mustalla maalilla
enkä tiedä puvuista, mistä he tekivät puvut,
mutta näytelmä oli erittäin onnistunut, koska pienellä tytöllä,
kuka näytteli Lumikkia, oli uskomaton ääni,
mahtava sopraano, juuri sellainen mitä kuulet elokuvissa.
Miten he saivat esittää näytelmän Auschwitzissa?
En tiedä, mutta se tehtiin melko hiljaa, kaikki se,
paitsi että kun se alkoi, yhtäkkiä SS-miehiä ilmestyi ja he katsoivat.
Ja sitten, kun Arno Bend esitti näytelmän,
hän halusi jotain vaudeville-näytelmän kaltaista, jossa minäkin olin.
Silloin en voinut sietää kanssani näyttelevän miehen hengitystä.
Auschwitziin saapuessa rakennus vasemmalla oli itse asiassa bordelli
leirin internoitujen käytössä.
Sairaalat ja leirin hammaslääkäripalvelut, joihin leirin vankeja osallistui,
hammaslääkärit ja sairaanhoitajat hoitivat vankien hammasongelmia.
Auschwitzin leirillä oli sairaanhoitoalueita ja sairaaloita
jossa tuhannet vangit paranivat.
Leiriviranomaiset, ennen kaikkea varuskunnan lääkäri, tohtori Worths (?),
kokeili kaikkia mahdollisia tapoja
pitääkseen Auschwitzin vangit elossa, vahvoina ja terveinä.
"Holokausti on ainoa väitetty kansanmurha
jota myyvät ihmiset, joita oman kertomuksensa mukaan
hoidettiin sairaaloissa niin kutsutuilla tuhoamisleireillä".
Vangit rakensivat myös tyylikkään olympiakokoisen uima-altaan,
useilla ponnahduslaudoilla, joilla he voisivat ottaa aurinkoa
katsoessaan vesipallo-otteluita lauantai- ja sunnuntai-iltapäivisin.
Uima-allas Ravensbruckissä
Uima-allas Theresienstadtissa
Virallisten lukujen mukaan
tammikuussa 1933 Saksassa oli 523 000 juutalaista.
Korherrin raportti paljastaa, että joulukuussa 1942
kaikilla keskitysleireillä oli vain 9 127 juutalaista.
Kansainvälisen Punaisen Ristin virkamiehet vierailivat leireillä säännöllisesti
ja heillä oli täydellinen pääsy leireille, ja he dokumentoivat kaiken
ja arvioi kaikki kuolleet kaikista leireistä
olevan lukumäärältään noin 271 000 - 290 000.
Noin puolet näistä kuolleista oli juutalaisia,
niin, puhumme nyt noin 150 000 - 200 000 juutalaisesta
jotka kuolivat Saksan leireillä pääasiassa sairauksiin.
Punaisen Ristin 1650-sivuisessa raportissa
kaasukammioita ei koskaan mainittu.
Pohjimmiltaan sodan aikana internoitujen kategorioita on neljä:
Puolalaiset, juutalaiset, venäläiset ja poliittiset vangit,
joskus kutsuttuna "saksalaisiksi".
Juutalaiset muodostivat alle 40% Auschwitzista,
vain noin 12 % Dachausta ja vain noin 30 % Buchenwaldista.
Sinulla on oletettuja Auschwitzin kuolemankirjoja,
jotka ovat luotettavimpia lähteitä. Neuvostoliitto takavarikoi kaikki tiedot
Auschwitzissa asuneiden ihmisten elämästä ja kuolemasta, kun he vapauttivat leirin,
ja ne julkaistiin lopulta 1990-luvulla.
Ja ne antavat sinulle kokonaisuuden. Mikä se on?
29 000 juutalaista kuoli Auschwitzissa toisen maailmansodan aikana, okei?
Ja katolilaisia ​​on kuollut hieman enemmän.
Auschwitzissa on kuollut enemmän katolisia kuin juutalaisia, ja jos haluat sanoa,
"Kuule, sieltä puuttuu tietoja, joitain juutalaisia, joita ei ole rekisteröity ja jotka kuolivat",
ja niin edelleen, no, voit arvioida, että korkeintaan..
Sanoisin, että Auschwitzissa kuoli 40 000 juutalaista.
En anna sen nousta sen korkeammalle.
Ja se on 100 kertaa vähemmän kuin 4 miljoonan kyltti.
Sodan jälkeen neuvostoliittolaiset asettivat tuon täysin absurdin luvun.
Auschwitzin kuolleiden lukumäärää laskettiin vuonna 1989
4,1 miljoonasta 1 miljoonaan.
Auschwitzin kuolemat laskettu miljoonaan
AUSCHWITZIN KUOLEMAT
Neuvostoliittolaisten valtaamisen jälkeen
alkuperäinen propaganda väitti myös, että Majdanekissa murhattiin 2 miljoonaa,
joka sisälsi seitsemän "murhakaasukammiota".
Viidestä näistä seitsemästä on todettu,
etteivät ne ole koskaan edes toimineet murhakaasukammioina.
Majdanekin kuolleiden määrä laskettiin vuonna 2005 2 miljoonasta 78 000:een.
mutta jotenkin virallinen tili 6 miljoonasta kuolleesta pysyi ennallaan.
Joten mikä on 6 miljoonaa miinus 4 miljoonaa miinus 2 miljoonaa?
Holokausti on ainoa väitetty kansanmurha
missä miljoonia voidaan vähentää kaikista väitetyistä tapetuista,
mutta kokonaisluku on aina 6 miljoonaa.
Britannian salainen palvelu oli murtanut Saksan huippusalaisen Enigma-koodin
ja heillä oli pääsy useimpiin Saksan sotilasviestintöihin vuoteen 1942 mennessä,
eikä salauksenpuruissa ollut viittauksia kaasutukseen.
No, se on luotettavin ja arvovaltaisin lähde
jota voisi olla, koska Iso-Britannia kuuli
Saksan radioviestit, kun saksalaiset eivät tienneet, että
niitä siepattiin ja... Enigma-koodinmurtajat saivat nämä viestit,
ja 50 vuoden jälkeen ne on vihdoin vapautettu
Kansallisarkistossa 90-luvun puolivälissä. Ne laitettiin ulos...
historioitsijat eivät ole kiinnostuneita tästä salauksen purkamisesta ilmeisestä syystä.
Ne eivät osoita merkkejä mistään holokaustista, okei?
Ne näyttävät eri etnisten ryhmien liikkumista, erilaisia ​​työleirejä,
esimerkiksi juutalaiset tulevat Auschwitziin ja juutalaiset lähtevät Auschwitzista.
Ja heidän neljä pääluokkaansa: puolalaiset, venäläiset, juutalaiset,
Saksalaiset poliittiset vangit, he ryhmittelevät vangit...
ja siellä... he osoittivat suurta pyrkimystä
saada vangeilta hyödyllistä teollista työtä.
He keskustelevat erilaisista töistä, joita he yrittävät tehdä
ja mitä resursseja he tarvitsevat tai tilattavat tavarat, jotka voidaan tehdä.
Ja sitten he kuvasivat pilkkukuume-epidemian puhkeamisen järkyttävää vaikutusta,
varsinkin Auschwitzissa vuoden 42 puolivälissä,
ja kamppailusta selviytyä siitä ja saada se hallintaan,
ja kauhua, koska koko Auschwitzin leiri joutui karanteeniin
koska epidemiat vaativat veronsa.
Salauksen purku osoittaa, että ainoa asia, että kuinka...
Periaatteessa vangit kuolevat, jos he yrittävät paeta.
Vartijat ampuivat ketään, jotka yrittivät paeta,
mutta muuten, tiedäthän, on olemassa sääntöjä vankien asianmukaiselle kohtelulle.
Ja SS-vartijoiden oli kohdeltava heitä kunnolla.
Ja he voisivat joutua sotaoikeuteen, jos eivät.
Vanki voisi tehdä valituksen, jos häntä ei kohdeltu asianmukaisesti.
Äskettäin Yhdysvaltain arkistoista löydetyt kirjeet
osoitti, että Yhdysvaltain ja Saksan korkeimman tason virkamiehet
puhuivat keskenään Sveitsin ja Irlannin neuvostojen kautta vuosina 1944-1945
vankien oloista saksalaisilla leireillä.
Saksa vakuutti evakuoivansa vangit pelastaakseen heidät Neuvostoliitolta
ja entiset leirin vangit vahvistivat, että vankeja evakuoitiin turvallisesti.
Liittoutuneet vahvistivat, että saksalaiset auttoivat vankeja, eivät murhanneet heitä.
Useat lähteet, mukaan lukien World Almanac, Punaisen Ristin dokumentaatio,
New York Times ja Chambers encyclopedia, osoittavat, kuinka
juutalaisten lukumäärä, jonka juutalainen väestö kirjasi,
ei heijasta holokaustista annettuja "todistuksia".
Juutalaisten maailmanalmanakka on otettu huomioon
ehdottomasti aidoimpana ja luotettavimpana lähteenä
maailman juutalaisten määrälle.
Ja Maailman almanakan mukaan maailman juutalaisten määrä
nousi vuosina 1933-1948 - 15 315 000:sta 15 753 000:een.
"Koko Saksan miehittämässä Euroopassa oli 2,4 miljoonaa juutalaista.
Sodan jälkeen 3,8 miljoonaa juutalaista haki holokaustin korvauksia.
Traagisesti loput 6 miljoonaa menetettiin." Edgar J. Steele
Nürnbergin oikeudenkäynti
pidettiin Saksan Nürnbergissä vuosina 1945–1949.
Kansallissosialistiset johtajat pidätettiin ja asetettiin oikeuden eteen
väitetyistä sotarikoksista.
Oikeussalissa oli neljä tuomaria.
Yksi Yhdysvalloista, Britanniasta, Ranskasta ja Neuvostoliitosta.
Nürnbergin syyttäjät: Kempner, Rapp, Niedermann, kaikki olivat juutalaisia.
Kirjeessä vaimolleen, Nürnbergin pääsyyttäjä Thomas J. Dodd,
kirjoitti, että syyttäjäryhmä oli 75 % juutalaisia.
Korkeimman oikeuden yleinen syyttäjä oli Dr. Jacob Meisner, juutalainen.
Louis Marschalkon mukaan
sodanaikainen unkarilainen toimittaja, joka kirjoitti oikeudenkäynneistä,
"Nürnbergin tuomioistuinten henkilöstön 3 000 työntekijästä
2400 oli juutalaisia."
Holokaustitarinaa
käytetään ohjaamaan huomio pois Stalinin, sekä
Rooseveltin, Churchillin, Puna-armeijan, Eisenhowerin ja liittoutuneiden joukkojen tekemistä sotarikoksista,
ja sen sijaan ne sysättiin kansallissosialisteille
suurimmasta osasta sodan kauhuista.
Nürnbergin oikeudenkäynnissä
kaasukammioiden olemassaoloa ei vahvistettu fyysisillä
tai teknisillä todisteilla, jotka tavallisesti vaaditaan kaikissa rikosoikeudenkäynneissä.
19. ja 21. artikla tuomioistuimen perussäännöstä
vapautti tästä rajoituksesta.
Väitettyjä kaasukammioita ei tutkittu eikä kuvailtu.
Amerikkalainen revisionisti Samuel Crowell,
hänen loistavassa 2011 kirjassaan "The Gas Chamber of Sherlock Holmes",
kirjoittaa, kuinka liittolaiset esittivät vain neljä saksalaista asiakirjaa
Nürnbergin oikeudenkäynneissä "todistaakseen", että "natsit" kaasuttivat ihmisiä,
ja kaikki nämä asiakirjat käännettiin väärin
tai irrotettiin kokonaan kontekstista.
Kansallissosialistit, jotka osallistuivat sotarikosten oikeudenkäynteihin,
tuli kidutetuksi enimmäkseen juutalaisten ​​kommunistien ja brittiläisten kuulustelijoiden toimesta,
yleensä murskaamalla heidän kiveksensä, kunnes he "myönsivät holokaustin".
Juutalainen johtava syyttäjä Einsatzgruppen-oikeudenkäynneissä
myönsi julkisesti nähneensä kidutusta
ja käytti henkilökohtaisesti tappouhkauksia saadakseen tunnustuksia.
Simpson Army Commissionin tuomari sanoi:
"Tutkijat laittoivat mustan hupun syytetyn päähän
ja sitten löivät häntä kasvoihin messinkinyrkkiraudalla,
potkivat häntä ja hakkaasivat häntä kumiletkuilla...
Kaikkien saksalaisten, kahta lukuun ottamatta tutkimissamme 139 tapauksessa -
- kivekset oli potkittu korjauskelvottomiksi."
Rudolf Höss oli yksi heistä.
Hänet pidätettiin, kidutettiin ja painostettiin epärealistisiin ja absurdeihin tunnustuksiin.
Väärä vastaus tuottaisi hänelle kauheita rangaistuksia.
Kaasutusmenetelmät, jotka hän tunnusti, olivat täysin mahdottomia.
Tunnustukset perustuivat kidutukseen, jossa Höss oli murrettu siihen pisteeseen asti
että hän sanoisi mitä tahansa välttääkseen lisää kidutusta.
Höss hirtettiin myöhemmin, jotta kukaan ei saisi tietää totuutta.
Hän valehteli pelastaakseen vaimonsa ja lastensa hengen.
Kaikki tämä on vahvistettu vuonna 1983 julkaistussa kirjassa
nimeltään Legions of Death, joka sisältää muistelmat
brittiläiseltä juutalaiselta kersantti Bernard Clarkilta,
joka kehuskelee kuinka hän kidutti Hössiä
ja uhkasi perhettään pakottaakseen häneltä tunnustuksen.
Clark jopa uhkasi lähettää Hössin lapset Gulageihin Siperiaan
jos hän ei tunnustanut.
Juutalaisten ylivalta ja oikeudenkäyntien hallinta oli ilmeistä.
Jopa 10 kuolemaan tuomitun kansallissosialistisen johtajan pyöveli,
pääkirurgi John C. Woods, oli juutalainen
ja hirttäminen tapahtui 16. lokakuuta 1946.
Juutalainen Purimin juhla Esterin kirjassa, Hamanin kymmenen poikaa,
juutalaisten vihollinen, hirtettiin purimpäivänä.
Teloittajat käyttivät lyhyttä pudotusta kaulaa rikkovan pitkän pudotuksen sijaan.
Uhrit kuolivat siten hitaan kuoleman tukehtumisen vuoksi.
Luukku oli liian pieni niin,
että useat miehistä saivat verenvuotoa aiheuttavia päävammoja
kun ne osuvat luukun reunoihin pudotessaan.
Ruumiit polttohaudattiin ja ripolteltiin joen yli
kieltääkseen perheiltä hautausriitin, viimeisenä loukkauksena.
"Voittajille hävinneiden oikeudenkäynti ei voi olla puolueeton,
riippumatta siitä, miten se suoritetaan... Tässä koko tuomiossa
on koston henki, ja kosto on harvoin oikeutta." - Senaattori Robert Taft
"Olen kiehunut hulluna vuosia "sotarikosoikeudenkäynneistä"
jotka olivat mielestäni halveksittavia ja iljettäviä, ja haisevat enemmän
antiikin Rooman barbaarisuudelta kuin niin sanotulta sivistyneeltä yhteiskunnalta."
- Taylor Caldwell, yhdysvaltalainen kirjailija
"Olen aina pitänyt Nürnbergin syytteitä askeleena taaksepäin
kansainvälisessä oikeudessa, ja ennakkotapauksena, joka tulee olemaan kiusallista tulevaisuudessa."
- Justice Learned Hand, US Circuit Judge
"Pidän "sotarikosten oikeudenkäyntejä" yleisesti,
ja erityisesti amiraali Dönitzin oikeudenkäyntiä,
kysymyksenä joukkotekopyhyydestä, joka johtuu sodan aiheuttamasta krapulasta."
- Amiraali Stanton Merrill
"Kuten olen uskonut, että sodanjälkeinen tunnehysteria oli syyllinen
Saksan korkea-arvoisten sotilas- ja laivastoupseerien oikeudenkäynteihin ja vangitsemiseen,
meidän pitäisi häpeänä pohtia pyrkimyksiämme kostaa ihmisille, jotka tekevät samoin
mitä itse tekisimme oman maamme hyväksi, olen iloinen, että nimeni on mukana
kaikissa yrityksissä sovittaa amiraali Dönitzille ja muille kohdistettua vääryyttä,
joita myös kohdeltiin epäoikeudenmukaisesti, vain koska he rakastivat maataan."
- Amiraali Frederick Horne
"Olin tyrmistynyt nähdessäni Neuvosto-Venäjän tuomitsevan, kun he itse olivat syyllisiä.
Olen iloinen voidessani liittää nimeni niihin, jotka
yrittivät hyvittää amiraali Dönitzin." - Adolph Menjou, yhdysvaltalainen näyttelijä
Neuvostoliiton propagandistit, Ilja Ehrenburg,
kyllä, tiedäthän, se juutalainen, joka kannusti saksalaisten naisten
kansanmurhaan ja joukkoraiskauksiin;
Hän "tiesi" "6 miljoonasta" jo marraskuussa 1944.
Kun englantilaiset sanomalehdet ilmoittivat, että Ehrenburg
oli julkaisemassa kirjan väitetyistä saksalaisista julmuuksista,
hän kuvaili kuinka saksalaiset olivat "murhanneet 6 miljoonaa juutalaista".
Kun otetaan huomioon, kuinka kirjan kirjoittaminen kestää kuukausia,
"6 miljoonan" luvun on täytynyt olla noin korkea jo ennen marraskuuta 1944.
Kun liittolaiset olivat hyökkäämässä Saksaan,
Ilja Ehrenburg kirjoitti Neuvostoliiton War News -sanomalehdessä seuraavaa,
Neuvostoliiton Lontoon-lähetystön julkaisemana:
"Seuduilla, jotka he valloittivat, saksalaiset tappoivat kaikki juutalaiset,
vanhoista ihmisistä sylivauvoihin.
Kysy keneltä tahansa saksalaiselta vangilta, miksi hänen maanmiehensä
tuhosi 6 miljoonaa viatonta ihmistä ja hän vastaa yksinkertaisesti:
"Miksi? Koska he olivat juutalaisia."
Väite toistettiin samassa sanomalehdessä 4. tammikuuta 1945,
ja jälleen 15. maaliskuuta 1945. Mutta mistä Ehrenburg voisi tietää
että "6 miljoonaa juutalaista" oli "tapettu"
ennen kuin yksikään liittoutuneiden sotilas oli noussut Saksan maaperälle?
30. huhtikuuta 1945, kun Hitler kuoli ja Saksa antautui,
New York Times raportoi, että enemmän kuin
6 miljoonaa vankia oli vapautettu,
ei tapettu, Saksan keskitysleireiltä.
Kesäkuussa 1945, ennen kuin Nürnbergin oikeudenkäynnit alkoivat,
mies, joka järjesti sen, Yhdysvaltain pääsyyttäjä Robert Jackson,
tapasi kolme asianajajaa, jotka edustivat suuria vaikutusvaltaisia ​​juutalaisia ​​järjestöjä
saadakseen heidän sanansa tulevaan oikeudenkäyntiin.
Mitä tulee juutalaisten väestön menetyksiin, Jackson kysyi heiltä suoraan:
"Kuinka suuria nuo juutalaisten menetykset olivat?"
Yksi juutalaisista lakimiehistä vastasi spontaanisti: "6 miljoonaa."
Mutta kuinka hän saattoi tietää tämän?
Totuus on, että 6 miljoonan luku on symbolinen, uskonnollinen mantra
joka on toistettu yli 200 kertaa juutalaisten omistamissa tiedotusvälineissä
koko viime vuosisadan, jo kauan ennen Hitlerin syntymää
ja kauan ennen kuin kansallissosialismia edes oli olemassa.
Sodan jälkeen neuvostoliittolaiset asettivat tuon täysin absurdin luvun.
Tuo 6 miljoonan luku oli pohjimmiltaan mantra
joka oli sykkinyt läpi 1900-luvun,
heti 1800-luvun lopusta, jolloin se alkoi.
6 miljoonan luku alkoi varainkeruuvaatimuksesta.
Amerikan juutalaiset keräsivät varoja sillä perusteella
6 miljoonaa Euroopan juutalaista oli pulassa, eikö niin?
Ja se alkoi... Juutalaiset Venäjällä, 6 miljoonaa juutalaista Venäjällä on "pulassa", jne,
ja sitten 1930-luvulla siitä tuli 6 miljoonaa juutalaista "uhattuna",
Hitlerin ja niin edelleen takia,
ja lopulta Nürnbergissä se muuttui menneisyyteen.
6 miljoonaa juutalaista "on tapettu"
ja on noin 200 sanomalehden otsikkoa siitä.
Se on poikkeuksellinen tapa, jolla tuo mantrinen numero,
joka ei koskaan millään tavalla laskenut, okei?
On tärkeää ymmärtää, että kukaan ei ollut laskenut kuutta miljoonaa,
näytti siltä kuin he olisivat laskeneet 6 miljoonaa
Nürnbergin oikeudenkäynnissä sodan jälkeen, eikö niin?
Se oli vain tuo numero, joka oli kulkenut mantrana
sanomalehtien otsikoiden kautta 6 miljoonaa juutalaista Euroopassa.
Kirjassaan "Ensimmäinen holokausti,
6 miljoonan luvun yllättävä alkuperä",
Don Heddesheimer osoittaa, että 6 miljoonan luku
juontuu itse asiassa juutalaisten varainkeruukampanjoista
joka alkoi 1800-luvun lopulla ja saavutti huippunsa 1920-luvun puolivälissä.
Lähes sadan vuoden aikana juutalaiset levittivät huhua,
että 6 miljoonaa juutalaista Euroopassa "kärsi",
ja joskus menivät niin pitkälle, että 6 miljoonaa juutalaista oli jo "kuollut".
Juutalaisten omistama New York Times oli propagandan pääväline
jotka sisältävät jopa tunnettuja muotisanoja, kuten "tuhoaminen" ja "holokausti".
Sionistien Balfourin julistuksen allekirjoittamisen jälkeen
juutalaiset väittivät, että Euroopassa 6 miljoonaa juutalaista
olivat "tuhoutumisuhan" alla, elleivät he saa kotimaata Palestiinassa.
Tämä tapahtui 14 vuotta ennen kuin kansallissosialistit tulivat valtaan
ja 24 vuotta ennen väitetyn "holokaustin" alkamista.
Tämän 6 miljoonan luvun alkuperää ei ole perusteltu
minkäänlaisella tosiasiallisella tiedolla juutalaisten väestön menetyksistä.
Se on puhtaasti fiktiivinen, symbolinen, esoteerinen ja mystinen luku.
Juutalaisten Tooraan kirjoitettu ennustus, kuinka juutalaiset
saisivat palata Israeliin ilman kuutta miljoonaa heidän kansastaan.
"Tulette palaamaan miinus 6 miljoonaa"
Kirja "Judaismin holokaustidogma"
kuvaa kuinka 6 miljoonan luku juonnetaan kabalistisesti.
Luku 6 miljoonaa on symbolinen luku, jolla on uskonnollinen merkitys
ja holokausti on osa juutalaisuuden uskonnollista dogmaa.
Benjamin Blech vahvisti tämän todellisuuden omassa kirjassaan
"Heprean sanojen salaisuudet."
Siitä lähtien, kun holokaustitarina kehittyi Nürnbergin oikeudenkäynnissä,
juutalaiset ovat taitavasti viljelleet ja levittäneet tätä tarinaa
joka on nostettu uskonnolliseen asemaan.
Holokausti on ainoa väitetty kansanmurha, jolle on syntynyt
monen miljardin dollarin teollisuus, joka on auttanut juutalaisia
kiristämään satoja miljardeja dollareita Saksasta
ja Yhdysvalloista, joista suurin osa käytettiin uuden Israelin valtion rahoittamiseen.
Israelin AMCHA:n mukaan holokaustista selvinnyt on "kuka tahansa juutalainen
joka vuonna 1933 asui missä tahansa kansallissosialistisen hallinnon alaisuudessa",
Tämä pätee jokaiseen juutalaiseen, joka lähti Euroopasta Amerikkaan tai muualle vuonna 1933,
ja asui mukavasti ja turvassa sodan jatkuessa.
Heillä on oikeus tuhansiin dollareihin kertamaksuna
ja kuukausittaiseen holokaustieläkkeeseen.
Varsinaiset holokaustitarinat tulevat kahdesta lähteestä:
vangitut kansallissosialistisen puolueen korkeat virkamiehet
joita pakotettiin ja kidutettiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä,
ja todelliset juutalaiset eloonjääneet, jotka pääsivät ulos noilta keskitysleiriltä.
Nämä juutalaiset todistukset vaihtelivat kaasutuksista,
juutalaisia ​​syövistä karhuista ja kotkista häkeissä,
20 000 juutalaista höyrystämisestä lähellä Auschwitzia atomienergialla,
juutalaisten vankien kiduttamisesta ja tappamisesta
erityisesti sävelletyn "kuoleman tangon" tempoon,
"juutalaisten höyryttämisestä ​​kuoliaaksi kuin hummerit" Treblinkassa,
kuolettavista sähköiskuista, musikaalileirien koirat
jotka repivät orkesterissa väärin soittaneet kappaleiksi,
kuoliaaksi kutitetut homoseksuaalit, juutalaisen veren geysirit,
juutalaisista tehdyt lampunvarjostimet ja saippua,
kiskoilla olevat kärryt, jotka heittivät juutalaiset suoraan uuneihin,
"Natsien masturbaatiokoneet", ja kyllä,
annetut lisätestamentit ovat aivan yhtä naurettavia.
Kiireellisesti haudatuista
ruiskusi verta ylöspäin!
Aavemainen suihkulähde
...yksi asia, jota en koskaan unohda, jonka kuulin ja hän sanoi:
"Natsit vievät meidän nuoria juutalaisia ​​lapsiamme
ja he repivät ne kahtia jaloistaan,
ja he heittävät ne Nisteriin." Nister on joki.
Joten he sanoivat jokaiselle ihmiselle, joka aikoo viedä henkensä,
he aikovat kiduttaa viisi meistä kuoliaaksi.
Sitten he rankaisivat meitä. Jokainen mies, joka juoksi langan läpi,
he ottivat sata vankia ja tappoivat heidät kaikkien edessä.
Suurin rakkaustarina, jonka olemme koskaan kertoneet ohjelmassa.
Herman Rosenblat sai kansainvälistä huomiota
hänen tarinastaan ​​nälkäisestä pikkupojasta natsien keskitysleirillä
jolle pieni tyttö heitti omenoita joka päivä
aidan toiselta puolelta.
Vuosia myöhemmin tarinan mukaan Rosenblat tapasi saman tytön
sokkotreffeillä New Yorkissa ja hän kosi paikan päällä.
Hänellä oli tapana tulla joka päivä tuomaan omena, taivas soikoon,
takkini ja palan leipää ja hänellä oli tapana sanoa: "Nähdään huomenna".
Hermanin ja Roman tarina tuli Oprahille kahdesti
ja sanomalehtiin kaikkialla maailmassa.
He saivat myös kirja- ja elokuvasopimuksen, mutta tarina ei ollut totta.
Miksi teit sen?
Miksi kerroit niin suuren valheen niin monille ihmisille niin pitkään?
Se ei ollut valhe... se oli, minä... olin mielikuvitukseni.
Ja mielikuvituksessani ja mielessäni uskoin sen,
vieläkin uskon, että hän oli siellä ja heitti omenan minulle.
Kuinka voit sanoa, ettei se ollut valhetta?
Se ei ollut totta ja tiedät, että se ei ole totta.
Kyllä, se ei ole totta, mutta mielikuvituksessani se oli totta.
Hänen oman perheensä jäsenten mukaan hänen todellinen motiivinsa oli raha.
Herman ja Roma Rosenblatt kertoivat valheellisen tarinansa julkisesti
yli vuosikymmenen ajan, mutta kaikki hajosi noin kuusi viikkoa sitten, kun
holokaustin tutkijat osoittivat, että se oli fyysisesti mahdotonta,
että vangit lähestyisivät aitaa
keskitysleirillä, jossa Hermania pidettiin,
ja kuinka Romanin perhe oli itse asiassa yli 300 kilometrin päässä tuolloin.
Rosenblat on huomattavan katumaton vuosien valehtelemisesta.
Julistan rakkauteni sinua kohtaan, ikuisesti.
Kun katsot sitä, tuntuuko se sinusta ollenkaan epämukavalta?
Ei.
Oliko se sinun mielestäsi oikein?
Joo.
Ja kun olit lavalla kaikkien näiden ihmisten edessä,
mielessäsi, etkö ajatellut
- "En puhu totuutta täällä"? - En.
Joten jos sinun pitäisi tehdä se uudelleen, kertoisitko saman tarinan?
Joo.
Haluaisitko?
Joo.
En yksinkertaisesti tiedä mitä sanoa.
Tarkoitan, se on hänen mielikuvituksensa, mutta hän tietää, että se ei ole totta...
Hän sanoo keksineensä fantasiamaailman ja elävänsä siinä fantasiamaailmassa.
Ja hänen poikansa sanoo yrittäneensä estää häntä.
Niin.
- Hyvät taivaat. Ok, kiitos Dan.
Mietek Grocher kiertää Ruotsia puhumassa lapsille,
kertoen heille Saksan keskitysleirien kauhuista.
Kävi ilmi, että hänen tarinansa oli suoraan plagioitu
fiktiivisestä kirjasta "Mila 18" vuodelta 1961.
Joseph Hirt Pennsylvaniasta piti julkisia puheita vuosien ajan,
jossa hän väitti paenneensa Auschwitzista
ja jopa tapasi pahan natsi-tri Josef Mengelen.
Hän on nyt myöntänyt keksineensä koko tarinan.
Hän myönsi, että kaikki oli valhetta.
Hirt oli jopa tatuoinut käsivarteensa väärennetyn vankilanumeron
saadakseen ihmiset uskomaan hänen valheisiinsa.
Otto ??? oli vuosien vastaanottanut shekelejä luennoinnista saksalaisissa kouluissa
hänen kokemuksistaan ​​"holokaustista".
Hän on puhunut Kristalliyöstä,
kuinka hän menetti 72 sukulaista, mukaan lukien äiti, isä ja sisko,
ja kuinka hänet itse internoitiin Buchenwaldiin.
Nyt Otto kuitenkin myöntää, että koko tarina oli valhetta.
Misha Defonseca kirjoitti myydyimmän muistelman
hänen kokemuksestaan ​​"holokaustista".
Hänen tarinansa julkaistiin lähes 20 vuotta sitten nimeltä:
"Misha, muistelma holokaustin vuosista."
Kirja kertoo, kuinka kun hän oli 6-vuotias,
natsit veivät hänen juutalaiset vanhempansa kotoaan
ja kuinka hän lähti Belgian, Saksan ja Puolan halki löytääkseen heidät jalkaisin,
eläen varastetuilla ruokajäämillä, kunnes susilauma adoptoi hänet.
Hän väitti myös ampuneensa natsisotilaan itsepuolustukseksi.
Tarinasta tuli valtava bestseller, ja siitä tehtiin jopa elokuva Ranskassa,
mutta vuonna 2008 se todettiin tekaistuksi ja kaikki oli valhetta.
Kirjoittaja, jonka oikeaksi nimeksi todettiin Monique de Wael, sanoi:
"Se ei ole todellinen todellisuus, mutta se on minun todellisuuteni...
Joskus minun on vaikea erottaa
todellisuuden ja sisäisen maailmani välillä."
Michelen on nyt maksettava takaisin saamansa rahat
joka on 22,5 miljoonaa dollaria.
Elie Wiesel on kertonut meille 50 vuoden ajan, kuinka Auschwitzissa ollessaan
hänen vasempaan käteensä oli tatuoitu numero A-7713.
Hän lisää myös, että hänen isänsä sai numeron A-7712,
mutta todellinen Auschwitzista selvinnyt Myklos Gröner,
väittää, että Elie Wiesel on huijari.
Myklos, joka todella oli leirillä, väittää, että Elie Wiesel
varasti oikean miehen identiteetin, nimeltä Lazar Wiesel,
kenelle numero A-7713 todellisuudessa kuului.
Ensinnäkin, jos katsot hänen käsivarsiaan, Elie Wieselillä ei ole tatuointia.
Numero A-7712 annettiin itse asiassa
miehelle nimeltä Abraham Wisel, Lasarin vanhemmalle veljelle.
Elie Wiesel ei koskaan väittänyt nähneensä tappavia kaasukammioita.
Sen sijaan hän väittää nähneensä "pahojen saksalaisten heittelevän juutalaisia ​​vauvoja
jättimäisiin liekkeihin, jotka nousivat ojasta",
mutta tiedemiehet, historioitsijat ja insinöörit ovat kumonneet myös tämän.
Auschwitz rakennettiin suolle, jonka pohjavesi oli korkea
mikä teki mahdottomaksi ruumiiden polttamisen ojissa.
Puhumattakaan siitä, että on mahdotonta ihmiskehoille
tulla tulen kuluttamiksi kokonaan tällä tavalla hapen puutteen vuoksi.
Myklos sanoo kuitenkin, ettei hän koskaan nähnyt ojia, joissa lapset olisivat palaneet.
Elie Wiesel selittää sen
"Joitakin tapahtumia tapahtui, mutta ne eivät ole totta;
toiset ovat, vaikka niitä ei koskaan tapahtunut."
Vuonna 1986 Myklos Gröner tapasi Elie Wieselin Tukholmassa.
Myklos ajatteli tapaavansa Lazar Wieselin,
mutta kokouksen jälkeen Myklos sanoi:
"Olin hämmästynyt nähdessäni miehen, jota en tuntenut ollenkaan.
Hän ei ollut vankitoverini."
Myklos hämmästyi myös siitä, että Elie ei osannut unkaria,
mutta puhui englantia vahvalla ranskalaisella aksentilla,
vaikka Wiesel väittää syntyneensä Unkarissa.
Elie Wieseliä eikä hänen isänsä Shlomo Wieseliä
ole nimetty missään Auschwitzin tai Buchenwaldin asiakirjoissa.
Sodan jälkeen Elie Wiesel liittyi juutalaiseen terroristiryhmään Irguun.
Joka tapauksessa Elie Wiesel nauraa tänään aina pankkiin asti, koska
hänen myydyin kirjansa "Yö"
toi hänelle kansainvälistä tunnustusta ja miljoonia dollareita.
Hän voitti jopa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1986.
Tuhansista todellisista juutalaisista eloonjääneistä Saksan leireistä,
kansainvälinen juutalainen yhteisö
käsin poimi sionisteja ja vihantäyteisiä valehtelijoita
levittämään Saksan vastaista propagandaa.
Mutta tietenkään kaikki juutalaiset eivät valehtele.
Monet juutalaiset eivät ole samaa mieltä holokaustikertomuksen kanssa.
Monet heistä todistivat, etteivät he koskaan nähneet massamurhia tai kaasutuksia,
mutta nämä juutalaiset on tehokkaasti hiljennetty
sananvapauden vastaisten sionistijärjestöjen toimesta, peittämään totuuden.
Gestapo pidätti Paul Rassinierin lokakuussa 1943
ja karkotettiin Saksaan, missä hänet pidettiin vankina
sodan loppuun asti Buchenwaldin ja Doran keskitysleireillä.
Rassinier oli järkyttynyt monista valheista ja myyteistä
keskitysleireistä, joita leviteltiin.
Ranskan vastarinnan jäseniä, joita myös internoitiin
useille saksalaisille keskitysleireille sodan aikana,
mukaan lukien Auschwitziin ja muihin väitettyihin kuolemanleireihin,
he kaikki kertoivat saksalaisten kohtelusta,
ja he kaikki kielsivät tietävänsä "kaasukammioista"
tai "joukkomurhaohjelmista" leireillä.
Rassinier sanoi:
"Kolmannen valtakunnan vastuulliset viranomaiset eivät koskaan tehneet,
tai aikoneet määrätä tai itse asiassa määränneet juutalaisten tuhoamista,
tällä tai millään muulla tavalla."
Maria Van Herwaarden todisti leirikokemustaan
Toronton käräjäoikeudessa maaliskuussa 1988.
Hän todisti nähneensä monien muiden vankien kuoleman
sairauden ja erityisesti pilkkukuumeen takia, ja hän näki joidenkin riistävän henkensä,
mutta hän ei nähnyt todisteita lainkaan joukkomurhista,
kaasutuksista tai mistä tahansa tuhoamisohjelmasta.
Juutalainen Benedikt Kautsky, joka vietti vuosia
vuosina 1938-1945 keskitysleireillä, joista kolme Auschwitzissa, sanoi
"Olin suurilla keskitysleireillä Saksassa.
Minun on todettava rehellisesti, etten missään leirissä ole koskaan nähnyt mitään
joka saattoi muistuttaa kaasukammiota."
Juutalainen nainen nimeltä Marika Frank
saapui Auschwitz-Birkenauhun Unkarista heinäkuussa 1944,
kun 25 000 juutalaista väitetysti kaasutettiin ja polttohaudattiin päivittäin,
virallisen tarinan mukaan.
Hän todisti sodan jälkeen, ettei hän kuullut eikä nähnyt mitään kaasukammioista
sinä aikana, kun hän oli siellä vankina.
Juutalainen kirjailija Gerard Menuhin sanoo
"Holokausti on historian suurin valhe.
Saksa ei ole syyllinen toisesta maailmansodasta."
Juutalaisten painostus on saattanut lakeja demokraattisiin yhteiskuntiin
estämään kysymyksiä, ja jatkuvasti aivopesee ja indoktrinoi
samasta välttämättömästä "holokaustista"... joka todistaa sen olevan valhe.
Miksei kukaan muuten saisi kyseenalaistaa sitä?
Juutalainen professori Norman Finkelstein sanoo
"Holokausti osoittautui täydelliseksi aseeksi
Israelin kritiikin torjumiseen...
Holokausti saattaa vielä osoittautua suurimmaksi ryöstöksi
ihmiskunnan historiassa."
Juutalainen päärabbi Arye Friedman sanoo
"Holokausti on menestynyt historiallinen fiktio."
Juutalainen professori Roger Dommergue sanoi:
Tiedän, että holokausti on täydellinen väärennös,
koska se on erittäin helppo tehdä, koska se on yksinkertainen tekninen aritmeettinen kysymys,
jonka lukiolainen lapsi voisi ratkaista.
Jokainen kemisti tietää, että syanidihapolla ei voi kaasuttaa ihmisiä...
- Näinkö sitä kutsutaan englanniksi? - Joo, syaanivetyhappo.
Syaanivetyhappo. 1000 tai 2000 ihmistä kerrallaan, väitetysti.
Ja jopa tärkeimmät amerikkalaiset juutalaiset sanomalehdet,
kuten American Jewish Year Book,
sanoi, että vuonna 1942 miehitetyssä Euroopassa oli 3 003 000 juutalaista,
joten en ymmärrä kuinka he olisivat voineet tappaa 6 miljoonaa juutalaista
kun niitä oli vain 3 miljoonaa. Luulen, että kaikki näkevät sen.
Liityin palvelukseen vuonna 1944. Se oli sodassa, mutta sota päättyi vuonna 1945,
kuten kaikki uskoivat,
Uskoin, että Hitler oli todellinen hirviö, jonka kaikki sanoivat hänen olevan.
Mutta koska olen tutkinut mitä tapahtui kansallissosialismin aikana,
mitä Hitler halusi tehdä ja sanoi, kun luit hänen kirjojaan
kuka tahansa voi lukea "Mein Kampfia" tai osaa lukea
"1900-luvun myytin", kirjoittanut Rosenberg,
ja kuka tahansa voi myös tietää mitä on tapahtunut viimeisen 50 vuoden aikana
kun Hitlerillä ei ollut mitään tekemistä eikä pienintäkään vaikutusvaltaa,
koska kansallissosialismi on ollut kuollut nyt 50 vuotta.
Se, mitä tapahtui, kerroin luennollani, on aivan uskomatonta.
Ja kaiken huipulla voit nähdä juutalaiset.
Sanoin, että opiskelin kirjoja, jotka todella ilmaisevat kansallissosialismia – toisin sanoen
"Mein Kampf" ja Rosenbergin "1900-luvun myytti".
Tutkin mitä tapahtui sodan aikana ja erityisesti
mitä Hitler todella teki, mikä on salattua, mikä on piilotettu meiltä.
Mitä hän teki Saksassa.
Ja ainoa asia, jonka tiedämme Hitleristä, on, että hän tappoi 6 miljoonaa juutalaista
jotka teloitettiin kaasukammioissa, joita kukaan ei koskaan nähnyt.
Se on ainoa asia, jonka ihmiset tietävät Hitleristä.
Mutta kun todella tietää, mitä hän teki, mitä hän todella teki Saksassa,
kun olet opiskellut kaiken,
näet, että olet ollut täysin, täysin...
harhaanjohdettu, lievempää termiä käyttäen.
Stephen F. Pinter, joka toimi asianajajana
Yhdysvaltain sotaministeriön miehitysjoukoissa Saksassa
ja Itävallassa kuuden vuoden ajan sodan jälkeen, antoi seuraavan lausunnon:
"Olin Dachaussa 17 kuukautta sodan jälkeen Yhdysvaltain ministeriön asianajajana,
ja voin todeta, että Dachaussa ei ollut kaasukammiota.
Myöskään millään muullakaan Saksan keskitysleirillä ei ollut kaasukammiota."
Haastan jälleen historiasi. Ei ole lainkaan todisteita,
että 6 miljoonaa ihmistä laitettiin keskitysleireille.
Heitähän oli aluksi vain 16 miljoonaa.
Mutta huolimatta juutalaisten vastustuksesta historiallista koskemattomuutta kohtaan,
Holokaustin revisionistit rikkovat kaltereita
omatuntovankeutensa ympäriltä ja puhuvat vapaasti.
Esimerkiksi Robert Faurisson, tunnustettu ranskalainen asiantuntija
asiakirja-analyysissä on todennut, ettei asiakirjaa ole löydetty, joka todistaisi,
että Kolmannessa valtakunnassa "juutalaisten tuhoamista" olisi koskaan suunniteltu.
Karkottamista, kyllä, mutta tuhoamista, ei.
Rangaistuksena virallisen holokaustilinjan haastamisesta,
Faurisson on joutunut toistuvasti fyysisen väkivallan,
lukemattomien oikeustoimien, hänen pankkitilinsä jäädytyksen ja suuren sakkojen uhriksi.
Vuonna 2000 sveitsiläinen tutkija Jurgen Graf,
kirjan "The Holocaust Swindle" kirjoittaja,
saatuaan kahden vuoden vankeusrangaistuksen väitetysti
kyseenalaistettuaan kaasukammioiden olemassaolon Auschwitzissa,
pakeni Pietariin, missä hän on asunut siitä lähtien maanpaossa.
Siellä Pietarissa Graf tutkii Neuvostoliiton arkistoja,
jonka Graf väittää, kun se sallitaan vapauttaa,
tuo juutalaisen virallisen version holokaustista polvilleen.
Erityinen skandaali ja isku sananvapauteen ja historialliseen tutkimukseen,
on saksalaisen asianajajan Horst Mahlerin pidätys.
Vuonna 2009 kaksi saksalaista tuomioistuinta tuomitsi Mahlerin
yhteensä yhteentoista vuotta vankeutta "mielipiderikoksista",
yksi niistä on Mahlerin väite
"virallinen versio holokaustista
on suurin valhe, joka on koskaan tehty ihmiskunnan historiassa."
Holokaustin liioittelemisen edut
ovat olleet valtavia sionistisille juutalaisille sekä taloudellisesti että poliittisesti.
Holokaustia käytetään nykyään syyllisyyden aseena
koska monet rodulliset ryhmät käyttävät hyväkseen empatiaa
joita valkoisilla eurooppalaisilla tiedetään olevan,
saattamiseksi heidät kollektiiviseen syyllisyyteen
saamalla valkoiset tuntemaan häpeää ja syyllisyyttä menneisyydestään.
Anna heille syyllisyysmatka.
Siinä se, ehdottomasti.
Meidän täytyy leikkiä sillä syyllisyydellä.
Otan esiin kaiken menneisyydestä. 50 vuotta.
Jos vasemmisto, kommunistit tai juutalaiset kuulevat henkilön keskustelevan
mitä tahansa maahanmuuttoon, väestörakenteeseen tai roturealismiin liittyvää
he merkitsevät kyseisen henkilön välittömästi
"uusnatsiksi", "seuraavaksi Hitleriksi" tai "antisemitistiksi".
Tämä tehdään keskustelun sulkemiseksi
ja saamaan henkilö näyttämään vihamieliseltä kiihkoilijalta.
Todella vaarallista, rasistista, fasistista retoriikkaa.
Ihmiset eivät enää ajattele, että on oikein olla vitun natsi.
Se on periaatteessa sama kuin Hitlerin lainaus.
Joukko opportunistisia, vihaa lietsovia fasisteja
yrittää jatkaa myötätuntoa roskapropagandavideoilla.
Vertailin suoraan kaikkia, joita hän puhui kulttuurimarxilaisista
fasistisiin kirjaimellisiin natseihin, jotka keksivät termin.
Rasismi on erityisen herkkä asia
ihmisille, joita murhataan miljoonittain.
Todella rasistisia ja antisemitistisiä asioita. Tämä on jotenkin noloa,
mutta tämä osuu hieman lähelle kotia, koska jotkut perheeni jäsenistä
sopii tuohon ajattelutapaan. He eivät usko, että se tapahtui.
Pyyhkii vain kaiken historian.
Kuulostaa isoisältäni tai keneltä tahansa muulta tuntemastani rasistisesta henkilöstä. Syytetään juutalaisia​​!
Tämä on kirjaimellisesti isoisäni.
Tietenkään, hän ei edes usko, että holokausti tapahtui.
Tarkoitan, hän tosiaan tappoi 6 miljoonaa vitun juutalaista. Usko tai älä.
Hän tappoi myös 6 miljoonaa vitun juutalaista. Kuuntele, vitun lehmä, okei?
Kun tapat 6 miljoonaa juutalaista,
sillä ei ole väliä mitä teit aiemmin.
Holokausti? - Holokausti kyllä.
- Puhumme Mercedes Carreran kanssa... - 6 miljoonaa.
6 miljoonaa...
- Kun olin... Kun olin... - 6 miljoonaa...
6 miljoonaa...
Se oli 6 miljoonaa.
Holokaustikertomusta käytetään vahvistamaan juutalaista identiteettiä,
samanaikaisesti heikentämään, demonisoimaan
ja valkoisen eurooppalaisen identiteetin delegitimointiin.
Sitä käytetään manipuloivana aseena kaikkia valkoisia eurooppalaisia ​​vastaan.
Olen tehnyt tutkimukseni. Olen tehnyt tutkimukseni.
Olet vitun vanha. Vaaaaanhaaaa.
Olet vitun valkoinen mies. Joo!
...Amerikassa. Kyllä, katsokaa kaikkia vitun mustia ihmisiä ... meksikolaisia
Se ei ole mikään vitun ongelma verrattuna mustiin... poliisiin
Paskaa!
???
Olet valkoinen mies!
Tämä on paskapuhetta!
[hidastettuna] Olet vitun valkoinen mies!
Nyt olet minulle velkaa rahaa. Okei? Olet minulle hyvityksen velkaa. Miksi niin?
Koska jokainen vapaus, joka minulla on,
ja olen pitänyt itsestäänselvyytenä koko elämäni ajan,
sen on mahdollistanut esi-isieni varastama rikkaus.
Okei.
Holokaustikertomusta käytetään ensisijaisesti politiikan hiljentämiseen,
kuten nationalismi, ja sen sijaan edistää globalismia
ja monikulttuurisuutta länsimaissa.
Eurooppalaisia ​​muistutetaan jatkuvasti
"Älä koskaan unohda. Ei koskaan enää", ja että kauhut eivät koskaan toistu.
Tämä tehdään eurooppalaisten aivopesuksi,
olla puolustamatta omaa kansakuntaansa ja rotuaan.
Tämän narratiivin kautta eurooppalaiset tukevat politiikkaa
jotka suojelevat vähemmistöryhmien oikeuksia, oman kansansa sijaan.
Kaikenlainen kritiikki juutalaisia ​​tai Israelin juutalaista valtiota kohtaan
on käytännössä kiellettyä.
Juutalaisten holokausti muuttui uskonnoksi,
jossa mikään poikkeaminen "totuudesta" ei ole hyväksyttävää.
Vaikka holokausteja on ollut monia
ja suurempia kansanmurhia kautta historian,
juutalainen holokausti on ainoa, jolla on merkitystä, ja se on tietysti
ainoa, jonka "totuusperäisyys" on kriminalisoitu edes kyseenalaistaa.
Itse asiassa se on ainoa historiallinen tapahtuma
jonka kyseenalaistaminen on lailla kielletty monissa maissa.
Syy, miksi et todennäköisesti ole koskaan edes kuullut tästä tutkimuksesta
jotka ovat osoittaneet virallisen tarinan vääräksi
johtuu siitä, että tutkijat, jotka ovat uskaltaneet tutkia monia epäjohdonmukaisuuksia
ja holokaustitarinan ristiriitaisuuksia on törmännyt
fyysisiin hyökkäyksiin, mukaan lukien häirintään, ilkivaltaan,
uran tuhoamiseen, ammuskeluihin, fyysisiin pahoinpitelyihin
ja jopa heidän työnsä sisältävän varaston palopommituksiin.
Juutalaiset ja sionistiset sananvapauden vastaiset järjestöt
tekevät kaikkensa peittääkseen totuuden
Internetin sensuroinnin kautta
ja polttavat kirjat, jotka paljastavat heidän valheensa.
Sananvapauden vastaisten järjestöjen painostuksen ansiosta
Facebook, YouTube ja muu sosiaalinen media
tekevät parhaansa tukahduttaakseen ja hiljentääkseen totuuden,
emmekä voi edes luottaa siihen, että näitä alustoja käytetään tulevaisuudessa.
Wikipediaa ja Googlea valvotaan
sopimaan poliittisesti korrektiin narratiiviin, johtamaan väestöä harhaan.
Mo'etzet Yesha, yhdessä Minun Israelin kanssa,
on järjestänyt opetuspäivän Wikin toimittajille.
Päivän tavoitteena on opettaa ihmisiä muokkaamaan Wikipediassa,
joka on nykyään maailman suurin tiedonlähde.
Esimerkiksi, jos joku etsii Gazan laivastoa, haluamme olla siellä.
Haluamme olla tyyppejä, jotka vaikuttavat siihen, mitä siellä kirjoitetaan,
miten se on kirjoitettu, ja varmistaa, että se on tasapainoinen ja sionistinen.
Tulin tänne saadakseni lisätietoja siitä, kuinka me israelilaisina ja juutalaisina
voimme puolustaa Israelia verkossa, Internetissä
ja erityisesti Wikipediassa tässä tapauksessa.
Wikipedia on hieman monimutkainen järjestelmä
ja joskus on vaikea ymmärtää sääntöjä.
Olen itse yrittänyt muokata Wikipediassa asioita, jotka olivat Israelia vastaan.
Tieto on tärkeää kaikille, jotka haluavat olla aktiivisia
puolustaakseen Israelia Internetissä,
jotta voimme mennä ja nähdä tiedot ja sanoa
"Tämä ei ole aivan oikein, se on tarinan toisella puolella"
Voin, minulla on valta ja oikeus muuttaa se.
Ja yleisesti ottaen meille on niin tärkeää olla verkossa,
työskentelemme puolustaaksemme itseämme ja todistaaksemme maailmalle
ja itsellemme, että olemme oikeudenmukaisia, että olemme oikeassa,
ja koska jos katsot nyt netistä,
jos haet tiettyjä termejä Israelilla
se on vain täynnä antisemitismiä, antisionismia ja roskaa
ja se ei riitä, että työskentelemme sen torjumiseksi
ja varmistaa, että tarinan toinen puoli,
meidän puoli tarinasta, tarinan oikea puoli,
saamme oikean kattavuuden, sen tarvitseman kattavuuden, joten...
"Vapaissa" ja "demokraattisissa" maissamme
jotka usein ylpeilevät suvaitsevaisuudestaan,
kolmannen maailman hyökkääjät raiskaavat nyt eurooppalaisia ​​naisia
ja saavat kaikkein lievimpiä tuomioita.
Samaan aikaan holokaustin kieltäjät tai antisemiitit
voi saada monta vuotta vankeutta pelkästään historiallisen tapahtuman kyseenalaistamisesta.
On selvää, että hallituksemme eivät enää työskentele kansamme hyväksi.
Gerard Menuhinin mukaan
ajatusrikoksista syytettiin 117 344
Saksan tuomioistuimissa vuosina 1994–2004.
Joka vuosi noin 2000 ihmistä joutuu oikeuden eteen holokaustin kieltämisestä,
josta voi saada jopa viisi vuotta vankeutta ja sakkoja.
Suurimmalla osalla ihmisistä Englannissa, Amerikassa ja Australiassa
ei ole aavistustakaan, mikä tyrannia tämä maa on.
Meillä on yli 2 000 prosessia, yli 2 000 oikeudenkäyntiä vuodessa
ja ne ovat yli kymmenen vuoden arvoisia.
Joten voit kuvitella kuinka monet ihmiset ovat kärsineet siitä
ja joiden perheet on tuhottu.
Ja he menettivät työnsä ja niin edelleen ja niin edelleen.
Ja yksinkertaisesti tiedustelusta, yksinkertaisesti sen lähteiden tiedustelemisesta.
He eivät edistä mitään ideoita, he vain kysyvät
- Samat kysymykset kuin sinä. - Joo.
Kyllä, ja nyt... se mitä tapahtui Pariisissa on vain meitä varten,
sillä kaikki kansan johtajat sanoivat:
"Lehdistö on vapaata, tarkoittaen, vapaus on demokratian suurin asia."
Ja siksi, sanon, käytän tätä vapautta.
TOTUUS EI PELKÄÄ TUTKIMUSTA, MUTTA HOLOKAUSTI PELKÄÄ
Holokausti on globalistien tarina,
josta he eivät anna edes keskustella tai kyseenalaistaa.
Jokainen, joka kyseenalaistaa tarinan, leimataan välittömästi rasistiksi,
natsiksi, joka haluaa tappaa 6 miljoonaa juutalaista
ja holokaustin kieltäjäksi, vihaajaksi tai antisemiitiksi.
Tätä merkintätekniikkaa käytetään estämään keskustelua
ja toisen maailmansodan holokaustiin liittyviä keskusteluja.
Holokaustin revisionismia pidetään nykyään tabuna
eurooppalaisiin sovellettavien lakien ja vankeusrangaistuksen kanssa
jotka kyseenalaistavat poliittisesti korrektin holokaustikertomuksen.
Tämä on törkeä 19. artiklan rikkominen
Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuksien julistuksessa.
Jokaisella on oikeus mielipiteen- ja sananvapauteen;
tämä oikeus sisältää vapauden pitää mielipiteitä ilman häiriöitä
sekä etsiä, vastaanottaa ja välittää tietoa ja ideoita
millä tahansa medialla ja rajoista riippumatta.
Pelkästään se tosiasia, että Euroopassa on olemassa holokaustin kieltämistä koskevia lakeja
pitäisi kohottaa kulmakarvoja.
Totuus ei pelkää tutkimusta.
Sinun ei todellakaan tarvitse laatia lakeja suojellaksesi historiaa,
ellet yritä suojella valhetta.
Totuus seisoo omilla jaloillaan.
Kyllä, holokausti on iso bisnes,
koska Saksa on tähän mennessä antanut juutalaisille,
Luulen, että vähintään 200 miljardia dollaria, joten se on iso bisnes.
Ja jotkut teistä saavat edelleen 1 000 dollaria kuukaudessa
ja monet ihmiset eivät tiedä tätä,
ja sitten ihmiset eivät ymmärrä kuka toi orjat Amerikkaan.
Ne olivat juutalaisia ​​laivoja.
Odota, odota, odota hetki, se on aivan toinen asia.
Pidetään tauko. Koska ongelma, josta tänään puhumme, on
oliko holokaustia vai ei.
Puhumme orjuudesta ja siitä, kuka toi heidät tänne myöhemmin.
Palaamme tämän [mainoksen] jälkeen..