Holocaust er begrepet som brukes for å spre troen
at 6 millioner jøder ble myrdet av tyskerne under andre verdenskrig,
først og fremst ved gassing i provisoriske gasskamre
villedende forkledd som dusjrom.
Denne fortellingen gjentas ofte i Hollywood, av media
og i det offentlige skolesystemet.
Imidlertid, en voksende bevegelse av modige forskere, historikere, ingeniører,
journalister og andre ytringsfrihetsaktivister
har undersøkt den offisielle politisk korrekte Holocaust-historien
og fant det å være overdrevet og til og med falskt.
Disse modige menneskene kalles i dag revisjonister,
men blir ofte fordømt som holocaust-fornektere av media.
Denne merketeknikken brukes for å motvirke diskurs
og diskusjon om dette kontroversielle temaet.
Disse revisjonistene bestrider ikke at jøder ble forfulgt,
fratatt borgerrettigheter, deportert, internert og tvunget til å jobbe
i konsentrasjonsleire eller at jøder døde i disse leirene
og gettoer under krigen, da sykdommer ble et stort problem.
De bestrider heller ikke at kriminelle kommunistpartisaner,
som et flertall av var jøder,
ble også drept ved skyting og henging under krigen.
Revisjonistene fornekter ikke disse jødene
og andre ofre for krigen deres verdighet.
De nekter ikke ofrene å bli husket
og de nekter ikke for å vise medfølelse for noen av ofrene.
Uansett hvordan de døde, var hver og en av disse dødsfallene en tragedie
som var døden til millioner av andre under denne forferdelige krigen.
Millioner av mennesker, hovedsakelig europeere,
led og døde forferdelige dødsfall på slagmarker,
på åpent hav og i brannbombede byer under en konflikt
som absolutt aldri ville ha skjedd
hadde internasjonal jødedom ikke erklært krig mot Tyskland i 1933.
Bevisene som revisjonistene bruker
mot den offisielle Holocaust-fortellingen er mange.
Vi skal nå gå gjennom noen av de mest overbevisende av dem.
Under andre verdenskrig ble fiender internert i konsentrasjonsleire
for å unngå forsøk på undergraving mot nasjon.
Som et eksempel, etter angrepet på Pearl Harbor, over 100 000 japanere
som bodde på stillehavskysten ble internert av demokratenes president Roosevelt
uten annen forbrytelse enn å være født japansk.
Executive order 9066, signert av president Franklin Delano Roosevelt,
ble utstedt på en premiss at enhver av japansk, tysk og italiensk avstamning
kunne ikke stoles på og skulle behandles som en fiende.
De ble ikke sett på som individuelle mennesker,
men som en trussel som skal håndteres hardt.
Dermed tusenvis av amerikanere av japansk, italiensk og tysk etnisitet
ble tvangsflyttet og kastet i amerikanske konsentrasjonsleire.
Noen ble til og med tvunget til å forlate sine egne hjem og virksomheter.
Med jernbanevogner som ble fraktet til konsentrasjonsleirene
over tusen mil unna.
De ble plassert innenfor piggtrådgjerder
der maskingevær pekte ned mot dem fra vakttårn.
De sov inne i insektinfiserte brakker
og de ble nektet tilstrekkelige medisiner, husly og forsyninger.
Nå hadde vi dette kjettinggjerdet rundt hele leiren,
og vi bodde, kanskje et kvarter unna gjerdet,
og gjerdet ble bevoktet av soldater
som gikk frem og tilbake med våpnene på skuldrene.
Jeg gikk opp til gjerdet og jeg hørte et rasling i gresset.
Jeg var egentlig litt vemodig etter det som var utenfor gjerdet.
Og tenker: "Du vet, jeg pleide å kunne gjøre det."
Flyttesentre er ikke normalt og kan sannsynligvis aldri bli det.
Hjemmelivet er forstyrret.
Roosevelts krigstidslov begrenset frihetene
og krevde identitetskort for disse fangene.
Ingen av disse innsatte ble noen gang kompensert for tapet av eiendom
eller tiden de tilbrakte i konsentrasjonsleire.
Ingen krigserstatning ble betalt til dem og ingen filmer ble dedikert til dem.
Amerikanske plakater fra andre verdenskrig
og annet propagandamateriale sentrert om rase,
som gjorde krigen til en rasekrig.
De dunket inn i publikums hode at japanerne og tyskerne
var mindre enn mennesker, undermennesker, til og med beslektet med rotter.
Disse forårsaket mange grusomheter mot sivile under krigen
som den amerikanske soldaten ble lært at disse menneskene ikke engang var mennesker.
Alle leirene de bygde var på isolerte steder.
Ti av dem spredt over hele det amerikanske vesten og et par i Arkansas.
Heart Mountain, Poston og Tule Lake var de største.
Tule Lake huset også de hvis lojalitet
stiller regjeringen spesifikt spørsmål.
War Relocation Authority eller WRA kalte dem "Relocation Centers."
Jeg husker når de sa
"Vel, du blir internert for din egen beskyttelse."
Vel, som en 10-11 år gammel gutt visste jeg det,
hvis jeg var her for min egen beskyttelse,
hvorfor peker maskingeværene inn mot oss og ikke ut.
Vi hørte denne unge, unge mannen rope og si...
som jeg husker noe om at de ikke kunne holde ham der.
At han var... han var amerikaner.
Og han begynte å gå ut og vakten,
som sannsynligvis var omtrent 15 fot fra ham,
bare skutt ham i magen.
Konsentrasjonsleire var faktisk ikke uvanlig på den tiden.
Finland og til og med det nøytrale Sverige internerte også kommunister
i konsentrasjonsleire, siden kommunister ikke var til å stole på.
Det var faktisk de britiske jødiske finansmennene
som oppfant konsentrasjonsleirene i Boer i oktober 1899,
da de så etter gull og diamanter i Sør-Afrika.
I 1933, da internasjonal jødedom hadde erklært krig mot Tyskland,
de etablerte seg formelt som en fiende av Tyskland,
som i henhold til folkeretten,
ga Tyskland lovlig rett til å avvæpne og internere de tyske jødene.
Etter de gjentatte forsøkene på undergraving, drap
og i terror mot det tyske folket,
jødene har gjort seg selv til fiender av den tyske nasjonen.
Nasjonalsosialistene betraktet logisk sett jøder
som en direkte trussel mot nasjonal sikkerhet.
Jøder var overveldende overrepresentert i kommunistisk undergraving.
Jøder med internasjonalistiske, kommunistiske, sionistiske og talmudiske tilbøyeligheter
fungerte i hovedsak som en femte kolonne
og en trojansk hest i Tyskland,
prøver å destabilisere landet for at bolsjevikene skal ta over.
Tyskerne visste om de jødiske styrkene
bak den bolsjevikiske revolusjonen i Russland
og den røde redselen som fulgte.
Tyskland ville være neste i rekken,
og hadde ikke tyskerne stoppet de jødiske bolsjevikene,
hele Europa ville ha falt.
Så dette er grunnen til at kommunistene, hvorav størstedelen var jødiske,
ble internert i arbeidsleirer
å få nyttig arbeid ut av dem under krigen
til de kunne deporteres.
Benjamin Freedman Den tidligere jøden som på egenhånd tok på seg den jødiske supremasistiske kriminelle mafiaen.
"Da Tyskland innså at jødene var ansvarlige for hennes nederlag,
de var naturlig nok lei seg over det.
Men ikke et hår på hodet til noen jøde ble skadet. Ikke et eneste hårstrå.
Professor Tansill ved Georgetown University,
som hadde tilgang til alle de hemmelige papirene ved utenriksdepartementet,
skrev i sin bok og siterte fra et dokument fra utenriksdepartementet
skrevet av Hugo Schoenfelt, en jøde som Cordell Hull sendte til Europa i 1933
å undersøke de såkalte leirene av politiske fanger.
Og han skrev tilbake at han fant dem i veldig god stand.
De var i utmerket form; alle behandlet godt.
Og de var fylt med kommunister.
Vel, mange av dem var jøder, fordi jødene tilfeldigvis var det
kanskje 98 % av kommunistene i Europa på den tiden.
Og det var noen prester der og prester og arbeiderledere,
Frimurere og andre som hadde internasjonal tilknytning."
Tyfus, en dødelig sykdom forårsaket av Rickettsia-bakterien,
herjet hærene fra både første og andre verdenskrig,
og krevde også livet til fanger i disse arbeidsleirene.
Tyfus har historisk sett alltid vært knyttet til kriger og overfylte forhold,
og spres av eksterne parasitter som lus, lopper og flått.
De innsatte i de tyske leirene
ville få håret avluset gjennom kjemiske dusjer
eller få barbert håret.
Klær og sko ble også kassert og erstattet.
Zyklon B var et insektmiddel og plantevernmiddel
som drepte lusene som bar tyfus.
Dette kjemikaliet ble brukt for å forbedre de innsattes helse og redusere,
ikke øke leirdødeligheten.
Zyklon ble brukt til hygieniske formål. Drep insekter, ikke jøder.
Gasskamrene hadde klær i seg, ikke mennesker.
De var hygieniske, ikke morderiske.
Og de påståtte morderiske gasskamrene som er skrevet opp i boken,
store Holocaust lærebøker,
disse har ingen forhøyning av cyanid i veggene
over normale bakgrunnsnivåer.
Og det er en ganske enkel konklusjon.
Zyklon B ble produsert av det tyske selskapet Degesch.
Den ble også brukt siden 1929 i USA
av US Public Health Service ved grensen til Mexico
å avluse og desinfisere meksikanske immigranter
som passerer fra Juarez til El Paso.
DDT ble senere brukt som et mer effektivt kjemikalie.
Under slutten av krigen,
Allierte terrorbomber ødela de fleste tyske byer,
infrastruktur, mat- og vannforsyninger, jernbaner og medisinfabrikker.
Arbeidsleirene kunne ikke lenger forsynes med tilstrekkelig mat
og situasjonen i Tyskland forverret seg raskt,
og dødelige tyfusepidemier brøt ut i Tysklands interneringsleirer.
Mange av fangene kunne følgelig ikke mates
og ble overlatt til å sulte.
Da de allierte styrkene feide gjennom Tyskland,
de så varselskiltene utenfor leirene.
"Ingen inngang, tyfusepidemi".
Fare Tyfus
STØV SPREDER TYFUS 5 MPH
Ved frigjøringen av leirene,
de ble møtt med en forferdelig scene av fanger i de siste stadiene av tyfus
og hauger av syke og utmagrede lik.
På den tiden hadde de fleste fanger enten dødd
eller døde av sult eller tyfus.
De allierte ble sjokkert og forferdet over å finne de alvorlige forholdene
av hva bombekampanjene deres hadde bidratt til å skape.
Selv etter at de allierte frigjorde leirene,
tusenvis av fanger døde som fluer.
Faktisk dødsraten ved Bergen-Belsen
økte faktisk etter at britene tok over leiren.
Leiropptakene ble deretter tatt opp og vist til det internasjonale samfunnet
og Tyskland ville nok en gang bli angrepet og beskyldt.
Avdøde Dr. Russell Barton var en av de første britiske legene
å ankomme leiren 2. mai 1945.
Du var på scenen i Belsen som ung mann.
Ja, jeg gikk med en gruppe medisinstudenter.
Vi ankom Belsen 2. mai 1945,
og jeg dro først til leiren 3. mai.
Himmler beordret at leiren skulle avstås 11. april for å stoppe tyfus,
som var en epidemi som spredte seg over hele Europa.
Britene kom inn; en tankavdeling kom inn
den 15. april klokken tre,
og de gjorde sitt beste for å skille seg
de tyfus[- infiserte] og de døende fra de andre.
Hvor mange mennesker var i leiren på den tiden
da britene tok over leiren?
Jeg tror det var rundt 57 eller 60 tusen.
Britene bombet alt, og amerikanerne som beveget seg på veiene.
Så det var ekstremt vanskelig å få mat der.
Vannforsyningene ble forurenset med kloakk
og administrasjonen i leiren brøt mer eller mindre sammen.
Selv, la oss si, hvis den tyske leiradministrasjonen hadde gjort maksimal innsats,
og hadde fått alt for hånden, kunne de forhindret dette?
Det fantes ingen kur mot tyfus på den tiden.
Britene satte DDT, som er et insektmiddel,
over alt og alle,
og på den måten, tror jeg, ble tyfusen begrenset.
Men det var en stor fare. Folk hadde ikke skjønt at det var tyfus.
Det var� jeg antok at 50, 60 prosent av menneskene døde av tyfus.
Hvorfor er disse kroppene nakne? Jeg mener, noen av dem er så utmagrede.
Hvorfor har de ikke klærne på seg?
Vel, det gjorde de. Da de ble dyttet utenfor hyttene, hadde de klær på seg.
Men klær var så knappe � alt var knappe �
at de innsatte umiddelbart ville skynde seg ut og ta av seg alle klærne,
fordi det var synd å kaste bort det. Det var derfor de var nakne.
Så du, da du kom dit to uker etter at den britiske hæren tok over,
noe bevis på gasskamre,
måten propagandaen har sagt at tyskerne hadde i disse leirene?
Eller ble det fremsatt noe krav om det?
Nei. Jeg tror aldri man trodde det var et gasskammer i Belsen-Bergen.
Folk døde med 500 om dagen, forresten, en hastighet på 500 om dagen.
- Selv under britisk administrasjon� - Under britisk administrasjon, ja.
Og det som for det meste skjedde,
de engelske soldatene ga folk maten deres,
folk som var halvt sultne hadde veldig tynne mager.
Magene ville sprekke, og de ville dø.
De innsatte sa at forholdene der, dette er hva de innsatte sa,
at forholdene ikke var så ille før slutten av '44.
Og så denne masseinnvandringen�
Men da de satte inn ytterligere 50 000, helt 50 000, selvfølgelig�
Jeg leser bøker på tysk, og jeg er ikke sikker på om det er nøyaktig eller ikke,
men at Storbritannia brøt et løfte til disse soldatene om å tillate dem
??? og at det var ganske dårlig behandling
fra noen av de britiske soldatene mot disse tyskerne.
Jeg vet ikke hvor du leste det, (?) fordi jeg aldri visste hvordan jeg skulle finne det,
men jeg forsto at de fleste av dem var ferdige.
Det gjorde meg veldig opprørt, fordi jeg trodde
vi kjempet en krig for idealer og alt det der.
Og det var den mest vanærende ting å bli enige om,
(?) gitt trygg kontakt tilbake fra Alliansen.
???
Var du der på den tiden da bulldoserne faktisk var
legge disse likene i gravene, i disse lange skyttergravene som vi har sett?
Bulldoserne� likene ble kastet i. De ville sette�
en lastebil gikk rundt hver dag og plukket opp likene utenfor hytta,
og så tok de dem dit bulldoseren hadde gravd graven,
og de ville kaste dem i graven.
Og vi ble alle satt inn i det som ble brukt... det som så ut som et kjempestort bad,
Jeg antar, fordi de hadde disse dusjtingene på toppen.
Og vi ble satt på benker, vi satt alle fast nakne, gamle og unge.
Selvfølgelig ble kjønnene skilt at vi alle måtte sitte på rekke og rad.
Og det som skjedde til slutt er at de regnet fra dusjhodene.
De regnet såpe og vann over oss,
og grunnen til det var at vi måtte avluses.
Vi var så fulle av lus.
Håret vårt ble klippet og de regnet såpe og vann over oss.
Jeg husker ikke om det var noen håndklær,
så når jeg hører om dusjhodene og Holocaust og alt det der,
Jeg vet nøyaktig hva det var.
Det var såpe og vann som regnet ned over oss for å avluse oss.
Det var det det var.
Og hvor historien kom fra at det var farlige dusjhoder;
Jeg vet ikke, det må ha kommet ut av den russiske propagandaen.
Så det er som Stephen Spielberg... at alle på Schindlers liste...
venter på at gassen skal komme inn.
Ja, alt det var... var såpe og vann som regnet over oss,
og denne flotte, store... vi kalte den Banya,
- som er et russisk ord for vaskerom. - Bad.
Bad, ja, men det var et stort bad, et felles bad.
Det var stort, vil jeg si, det var...
Slik jeg husker det, var jeg selvfølgelig liten,
men slik jeg husker det, vil jeg si at det var minst 30 ganger 30.
Det må ha blitt bygget for det formålet for å vaske oss,
å vaske oss ned som hunder.
Det samme for klipping av hår. Jeg mener, vi var alle klippet skallet...
for å stoppe lusene, luseproblemet som vi hadde.
Alle hadde lus i krigen.
Du vet, jeg mener, dette var bare allment kjent at alle hadde lus
da måtte vi selvfølgelig avluses og settes inn i Tyskland.
- Så jøder kan ikke kreve unik offerstatus... - Nei, det kan de ikke.
Og når jeg hører historiene om at de mister håret;
big deal, ingen av oss hadde hår.
- Så det er... det var mitt syn på det... - Og hva med storfebilene?
Vel, storfebilene var stort sett den samme historien,
fordi vi anså oss som heldige om vi kunne kjøre i en storfebil.
Selvfølgelig, for da var vi ikke avhengige av hester,
vi trengte ikke å gå til fots. Mann, det var luksus å kjøre en storfebil.
Og ja, de var stappfulle av folk, og ja, det var veldig vanskelig,
du vet, å reise sånn. Ofte kunne du ikke sitte, du måtte stå,
fordi de var stappfulle. Ofte var det ikke vann, det var ingen mat.
Slik var det i de årene. Folk hang på de kvegbilene.
Når du ser disse bildene, kunne det ha vært oss.
Vi var sånn i de årene. Det betyr ingenting.
Det samme når du ser køyesengene.
Herregud, vi var heldige om vi hadde køyesenger hvor vi kunne sove om natten.
Det betydde at vi ikke trengte å sove ute i snøen.
Og ærlig talt, vi har egentlig aldri hørt mye om jødeforfølgelsen.
Vi visste at det var henrettelser i Russland,
(?) men i egentlig Tyskland husker jeg ikke en eneste gang
at jeg har hørt noen av disse historiene noen gang,
eller senere i Sør-Amerika, for den saks skyld.
Jeg må slite med å finne minner om selv den minste antisemittisme.
Og det var en av mine lykkeligste stunder der, fordi de var så snille mot oss,
og så bra for oss, og lekte med oss,
og ga oss leker, og du vet, fest over oss.
Og aldri noen gang i alle de gangene
var noen av disse unge soldatene upassende med oss. Aldri.
Det er krigen som er min lykkeligste tid.
Dokumenter fra de tyske leirene viser en ordre som Heinrich Himmler,
sjefen for konsentrasjonsleiren, ga ordre den 28. desember 1942 om at:
"Dødsraten i konsentrasjonsleirene må reduseres for enhver pris."
Leirene var hovedsakelig fabrikker
og tapet av arbeidere skadet krigsproduksjonen.
Inspektør for leirene, Richard Glecks,
svarte på Himmlers ordre 20. januar 1943:
"Alle midler bør brukes for å senke dødstallene i leiren."
Allerede i 1937 meldte flere tyske aviser det
å myrde jøder ville bli straffet med døden.
Joseph Reinhardt hadde blitt dømt til døden
for å ha drept en jødisk kjøpmann, Abraham, og hans ikke-jødiske kone.
Drap var drap, uavhengig av offeret.
I leirene var (det) leirklagekontorer
hvor innsatte kunne registrere klager eller komme med forslag.
Et system med streng disiplin, både for vakter og for innsatte,
med streng straff som ble utdelt mot de som ble funnet skyldige.
Hvis en vakt ville angripe en fange, ville vokteren bli straffet for det.
Ofte med døden. Det var også et fengsel i leiren
hvor farlige eller kriminelle personer ble plassert.
Den tyske SS arresterte Buchenwald-kommandant Karl Koch
i 1943 for å ha mishandlet noen fanger.
Etter en undersøkelse,
Koch ble funnet skyldig av SS-dommer Konrad Morgen og skutt.
Den jødiske lærde Arno Mayer, professor i historie ved Princeton University,
erkjente i sin bok fra 1988 om den endelige løsningen som
flere jøder omkom i Auschwitz som følge av tyfus
og andre naturlige årsaker, enn de ble utført.
Det er ikke noe morderisk med kremasjonsovner.
Mange døde kropper ble kremert, fordi Auschwitz ble bygget på myrmark,
derfor ville nedbrytende tyfus-lik ha forgiftet drikkevannet
og spre dødelige sykdommer.
Ellis Island i USA hadde lignende desinfeksjon
i kremasjonsanlegg som i de tyske leirene.
Faktisk prosedyrene ved de tyske leirene
var i hovedsak de samme som ble brukt på Ellis Island av USA.
De tjente nøyaktig samme formål for å hindre sykdom i å spre seg.
I dag i USA, bruk av krematorier
er enda mer vanlig enn det noen gang var i Tyskland da.
Historiene om massedrap og gassing oppsto med sovjetiske rapporter
autorisert av de kjente løgnerne og folkemordene
rundt Ilya Ehrenburg og Joe Stalin
som deretter ble spredt av den jødiskeide New York Times.
Historien ble spredt bare timer etter at Tyskland overga seg,
som gjorde det umulig for enhver falsk anklaget tysker å tilbakevise sovjetiske påstander.
Det er faktisk ingen vitenskapelig bevis for at jøder ble gasset.
Det var ingen bevis for gassdødsfall.
Det er ingen tyske dokumenter som identifiserer et offer for gassing.
Ingen ordre fra Hitler.
Ingen massegraver av gassede jøder.
I Nürnberg ble eksistensen av gasskamrene aldri engang demonstrert.
Tusenvis av hemmelige tyske dokumenter som omhandler konsentrasjonsleirene
ble konfiskert etter krigen,
men ikke en eneste refererer til en politikk eller et program for utryddelse.
I et brev til det amerikanske utenriksdepartementet datert 22. november 1944,
Røde Kors som var stasjonert i alle leirene sa:
– Vi har ikke klart å finne spor
av installasjoner for å utrydde sivile fanger."
Vatikanet og Røde Kors intervjuet tusenvis av frigjorte leirfanger
på slutten av krigen om de påståtte gasskamrene.
Svaret var alltid det samme: «Nei».
De pågrepne har selv ikke snakket om dem.
All rettsmedisinsk kjemisk undersøkelse har motbevist bruken av Zyklon B
i de påståtte drapsgasskamrene.
USAs ekspert på henrettelsesteknologier Fred A. Leuchter reiste til Auschwitz
og i det skjulte innhentet prøver fra de påståtte gasskamrene.
Han fikk dem testet og publiserte resultatene sine.
Basert på kjemisk analyse på veggprøver og av ulike tekniske argumenter,
Leuchter konkluderte med at stedene som ble undersøkt
kunne ikke da vært, eller nå, brukes
eller seriøst vurdert å fungere som henrettelsesgasskamre.
Med unntak av videofotografen,
Jeg tok med de samme tingene som jeg vanligvis ville ha tatt med
til et fengsel i USA hvis jeg gjorde en undersøkelse av utstyret deres.
Tegneren var der for å ta og verifisere mål.
Tegningene ble laget på stedet og deretter gjengitt
da vi kom tilbake til USA for å dokumentere alt vi så.
Jeg har selv laget bilder og produsert
mye fotografisk bevis
av maskinvaren og fasilitetene vi fant i Polen.
Og videofotografen, som ikke var en normal ting for meg,
ble brakt dokumentet det faktum at de rettsmedisinske prøvene
som jeg fjernet fra anleggene, kontrollprøven
fra avlusingsanlegg nummer én i Birkenau og alle de andre prøvene
fra de påståtte henrettelsesrommene for gass,
ble tatt og pakket på riktig måte for innlevering til laboratoriene.
Jeg undersøkte fasilitetene og bestemte meg for at de ikke var i stand til det
for å støtte bruken av hydrogencyanidgass til formålene
av henrettelse eller annet. Men i tillegg,
det ville være nødvendig å fjerne prøver, returnere dem til USA
for testing ved et uavhengig laboratorium, for å faktisk bekrefte
hva min visuelle inspeksjon indikerte,
at disse anleggene faktisk aldri inneholdt hydrogencyanidgass.
Kravene som er nødvendige i utformingen av et anlegg
som inneholder en svært eksplosiv og svært giftig gass;
Du må ha tette dører, ingen vinduer, midler for å få inn gassen,
midler for å få ut gassen, noe for å varme opp gassen
og luften for hele tiden å holde riktig temperatur,
eksplosjonssikre brytere, lysanlegg mv.
Ingen av disse har noen gang eksistert.
Vi snakker om murstein og mørtel bygninger uten varme,
med ikke eksplosjonssikker belysning, uten tette dører,
i noen tilfeller uten dører i det hele tatt,
og med krematoriene som åpnet like i nærheten av eller ved siden av anlegget.
Hvis disse anleggene ble brukt til gassutførelsesanlegg,
hvis de som driver anleggene ikke gasset seg i hjel
samtidig som de henrettede døde,
de ville sikkert ha blitt sprengt i biter
når gassen eksploderte fra en gnistbue, i en bryter, varmen fra en lyspære,
eller gassen som nærmer seg og kommer inn i krematorieovnen.
Jeg mener, det er bare latterlig å vurdere disse fasilitetene
kunne vært brukt som gasskamre.
Ingen av anleggene som ble undersøkt i Auschwitz, Birkenau eller andre,
kunne ha støttet, eller faktisk noen gang støttet
flere henrettelser ved bruk av hydrogencyanid,
karbonmonoksid eller annen påstått eller faktisk dødelig gass.
Basert på svært sjenerøse maksimale bruksrater for alle de påståtte gasskamrene,
totalt rundt 16 093 personer per uke,
og forutsatt at disse fasilitetene kan støtte henrettelser av gass,
det ville ha tatt 68 år
å henrette det påståtte antallet på 6 millioner personer.
Fremme disse fasilitetene som i stand til å frembringe masse,
flere eller til og med enkeltstående henrettelser,
er både latterlig og fornærmende for hvert individ på denne planeten.
Germar Rudolf er en kjemiker som vinteren 1990 til 91,
mens du jobber mot en doktorgrad i kjemi,
ved det anerkjente Max Planck Institute for Solid State Physics i Stuttgart,
startet en vitenskapelig undersøkelse av troverdigheten til Leuchter-rapporten.
Hans detaljerte kjemiske analyse konkluderte med at:
"Blansyre ble ikke brukt
i bygningene som påstås å ha vært drapsgasskamre i Auschwitz."
Rapporten hans styrker funnene til Fred Leuchter.
Den fremtredende østerrikske ingeniøren Walter Luftl laget også en rapport
konkluderte med at de drapsfulle gassingene var umulige av tekniske årsaker
og fordi de er uforenlige med observerbare naturlover.
Luftls rapport er en ytterligere autoritativ bekreftelse
av funnene til Fred Leuchter.
Den amerikanske forskningskjemikeren Dr. William B. Lindsey
også gjort nøye undersøkelser av de påståtte gasskamrene.
Etter 33 års erfaring som kjemiker,
han erklærte og bekreftet under ed:
«Jeg har kommet til den konklusjon at ingen ble drept med vilje eller hensikt
med Zyklon B på denne måten. Jeg anser det som umulig."
Krakow rettsmedisinske institutt, Robert Faurisson, Frederick Toben,
John Ball, Carlo Mattogno, Jurgen Graf, Ernst Zundel, David McCalden
og mange andre som også har utført lignende tekniske kontroller
av de påståtte gasskamrene har kommet til samme konklusjon.
En modig jødisk revisjonist ved navn David Cole
laget en banebrytende dokumentar kalt 'Cole in Auschwitz' i 1992.
I dag er det mange dokumentarer med lang lengde,
analyse og kommentarer til de tyske arbeidsleirene.
I 1999, Richard Krege, en kvalifisert elektronikkingeniør,
og hans team av forskere gjennomførte en høyteknologisk undersøkelse av jorda
i den påståtte dødsleiren Treblinka.
Ved å bruke bakkepenetrerende radar i tre uker,
teamet fant ut at bakken aldri ble forstyrret
og kjerneprøver viste ingen aske.
De oppnådde resultatene viser med 100 % sikkerhet
at massegraver aldri har eksistert i Treblinka eller Belzec.
Det er faktisk mange massegraver i Østen.
Det var imidlertid her sovjeterne massakrerte folk.
I dag er det velkjent at f.eks.
Katyn-massakren ble begått av sovjeterne,
men fikk skylden på tyskerne etter krigen.
Doktor Charles Larson, en av USAs ledende rettsmedisinske patologer,
som en del av et amerikansk etterforskningsteam for krigsforbrytelser,
utførte mer enn 1000 obduksjoner av de døde kroppene i de tyske leirene
og ingen viste tegn på død av giftgass.
Hvis det hadde vært gassing med karbonmonoksid eller cyanid,
indikasjonene ville vært ekstremt dramatiske og lett synlige.
Likene ville vært knall kirsebærrøde.
Ingen preussisk blåcyanidfarging
ble funnet på vegger i de påståtte dødskamrene.
Bare i avlusingskamrene er det rikelige mengder bevis på gassing,
hvor Zyklon B ble brukt på klær og sengetøy for å stoppe spredningen av tyfus.
Auschwitz-museets kurator innrømmet at sovjeterne
opprettet det morderiske gasskammeret
etter krigen ved å endre et tysk tilfluktsrom.
I tilfluktsrommet, presentert for oss som et mordgasskammer i Auschwitz,
kommunistene fjernet murene og gjorde det beryktede
Zyklon B-hull i taket for å få det til å se ut som et ekte gasskammer.
Nå, når du går inn i den Crema 1-bygningen,
du kommer til å se det, det ser bare litt rart ut.
Den har alle disse jordhaugene rundt seg.
Du vet, det ser egentlig ut som et tilfluktsrom
og det var akkurat det det var på slutten av krigen. Det var et bombeskjul.
De vil at du skal tro at 4 millioner mennesker gikk gjennom vaskerom.
Og de fikk det til å se ut som om alt folket gikk gjennom den leiren der,
men den bygningen der var ikke i stand til eller laget for å gasse mennesker.
Greit, i det hele tatt. Jeg mener, du vet, hvis du går inn i det...
De hugget hull i taket på slutten og det er bare latterlig. Jeg mener,
det er ingen måte folk ble drept i den bygningen.
Så de vil at du skal tro
at dette er bygningen folk ble gasset i.
Det var bare ikke mulig at folk ble gasset i den bygningen.
Det der nå, den bygningen der de avslutter turen,
det var aldri et gasskammer.
Det var en skorstein ved siden av og det var fire hull i taket
hvor Zyklon B-granulatet ville bli dumpet
og folk ville se hullene og de kunne utforske dem,
og så se deg rundt.
Det jeg gjorde i '92, jeg intervjuet mannen som er regissøren, kuratoren,
i mangel av et bedre ord om leiren,
og han innrømmet for meg på kamera, ikke en skjult kamera-opptak. (?)
(?) Det var åpent for kameraopptak på kontoret hans.
Det var meg og kamerakvinnen min. Og han innrømmet på kamera
at bygningen som vises som gasskammer ikke er i sin opprinnelige tilstand.
At da sovjetene frigjorde leiren var den bygningen et tilfluktsrom for luftangrep.
Et veldig åpenbart, veldig oversiktlig tilfluktsrom. Og så sovjeterne
ombygd det slik at det ser ut som hvordan deres oppfatning av gasskammeret er.
Nå er det ingen reservebevis
for å bevise at denne bygningen noen gang har vært et gasskammer.
Det er ingen Zyklon blå cyanid-flekker på veggene.
Det var ingen gulvhull i taket å dumpe i Zyklon B.
Sovjetene la til disse.
Det hadde vært skillevegger inne i rommet. Sovjeterne slo dem ned
for å få det til å se ut som ett stort åpent kammer.
De rev opp badefasilitetene.
Du kan fortsatt se slukene i gulvet, du kan fortsatt se hullene
hvor toalettet, vasken hadde ført inn.
Men de tok ut alle fasiliteter og de skar ut døråpningen
der det ikke hadde vært en dør for å få det til å se ut som det var en progresjon
fra gasskammeret til ovnsrommet.
Men det var mye som de ikke gadd å dekke over.
Det er et gigantisk kum midt i gasskammeret.
Et kum som enhver voksen, selv en ganske tungsatt voksen, kan gå ned i.
Nå, hva det er; det var en fluktluke.
Det var ganske standard designprosedyre som under jorden,
eller delvis underjordiske bomberom, ville ha en fluktluke
i tilfelle steinsprut eller annet hindret menneskene inne
fra å forlate bombeskjulet gjennom hoveddøren.
Så, du har denne mannhullet som ingen hadde lagt merke til
for ... på det tidspunktet, Auschwitz, da jeg dro dit i '91,
Auschwitz hadde vært åpen for Vesten i over et tiår.
Ingen har noen gang lagt merke til det forbannede mannhullet, og det er akkurat der, klart som dagen.
Døren til kammeret åpnes inn, med andre ord,
hvis det var et gasskammer og du stakk folk der inne,
de ville alle hopet seg opp mot døren og prøvde å banke seg ut.
De ville dø der. For å åpne døren igjen,
du må presse mot en haug med 50, 100, 200, 300 kropper.
Døren låses på innsiden ikke utsiden. Med andre ord,
ofrene ville være i stand til å stenge tyskerne ute,
som bare er en dum ting å tenke på.
Hvorfor har gasskammeret i Auschwitz en tredør,
med glassvindu og dørhåndtak?
I januar 1995, det prestisjetunge franske ukebladet L'Express
erkjent at alt ved dette gasskammeret er falskt
og at det faktisk er en svikefull gjenoppbygging etter krigen.
Den franske jødinnen Olga Wormser-Migot skrev en bok om
de nasjonalsosialistiske konsentrasjonsleirene der hun uttalte:
«Auschwitz... som skulle forbli modellleiren
og samtidig hadde det administrative senteret... ikke noe gasskammer."
En falsk skorstein ble også bygget av sovjeterne i 1947. FØR ETTER
Den har ingen åpning, og den er ikke engang koblet til bygningen.
Tyske fanger ble også tvunget til å endre et dusjrom
i Sachsenhausen for å støtte en sovjetisk skuerettssak,
men forfalskningen var så grov og pinlig
at kommunistene måtte slå ned bygningen i 1952.
Hundrevis av mennesker av alle slag kom og gikk inn i de tyske arbeidsleirene
hele dagen lang, og forsynte leirene med mat og forsyninger av alle slag.
Likevel har ingen noen gang nevnt og likevel har ingen noen gang innrømmet
å se bevis på drapsgasskamre,
den kolossale mengden drivstoff som kreves,
de tusenvis av døde kropper hver time eller støvet.
Flybilder viser den samme mangelen på bevis.
Detaljerte allierte flyundersøkelser tatt av de tyske leirene
hver dag sommeren 1944 ble offentliggjort i 1979.
Ikke engang CIA-eksperter kunne finne det minste spor
av hauger med menneskelik, røyk og krematorieskorsteiner
eller masser av jøder som venter på død eller gassing.
De grufulle bildene av hauger med lik vi har blitt vist
som bevis på en systematisk utryddelse av jøder
av de onde nazistene er faktisk misvisende.
Alle opptak av døde leirfanger er av de som døde av tyfus
og underernæring i vestlige leire de siste ukene av krigen.
Og dette er bekreftet av tysk militær,
Røde Kors og britiske militærjournaler.
Selv mainstream-historikere er nå enige om at massemord
eller drapsgassinger fant aldri sted i noen av leirene
hvor de allierte opptakene er tatt.
Dessverre blir dette aldri påpekt når opptakene vises.
Så de prøver å selge deg en historie, men nå vet du sannheten.
Faktisk er de allierte metningsbombingene direkte ansvarlige
for mange av disse tragiske dødsfallene.
Det er også viktig å merke seg
at de fleste av disse døde kroppene ikke engang er jøder.
Et stort antall av likene var i virkeligheten
det direkte resultatet av allierte bombing og straffeangrep.
Bilder av Nordhausen brukes over hele de store mediene,
men det er bevist at disse fangene
ble sprengt og straffet av britiske krigsfly,
og de ble ikke utryddet av tyskerne som den offisielle historien sier.
Og der hadde jeg over 4000 tuberkulosefanger.
Syk.
Hva du gjør, er det tuberkulose? Ingen medisiner. Ingenting. Knapt mat.
Det var allerede veldig magert. Tyskerne hadde ikke (hva) å spise.
Og plutselig var det 3. april klokken 3, alarm,
og amerikansk luftvåpen over oss, og slapp bombene akkurat på leiren vår.
Og hele leiren ble fullstendig ødelagt.
(?) Og av disse 4000 menneskene var vi 200 som overlevde.
For de døde der. De var i leirene, vet du.
Hengende i taket, kroppene deres og� Det var forferdelig.
Det var brennende dager og dager. Vi var fortsatt�
sykepleierne, legene, administrasjonsfolkene,
som jobbet i administrasjonen� stakk vi av.
Og amerikanerne gjorde en feil
fordi de ikke visste at dette er en konsentrasjonsleir.
De visste at det var en militærleir.
De tømte militæret måneden før
og i januar satte de oss inn, skjønner du? Så de visste ikke.
Så de kom tilbake ved 9-tiden om morgenen og traff hele byen.
Hele byen flatet de.
Vi løp bort i skogen, på jordene, og da de tømte flyene,
de kom og straffet oss med maskingevær.
De visste ikke hvem det var. De er tyskere, vet du.
Og vi gikk inn i skogen, og vi ble omtrent en uke i skogen.
Og vi spiste bare de rå potetene.
Hva med alle disse bildene?
Vel, du har sett døde primært politiske fanger,
enten drept av sult, sykdom,
indirekte eller direkte på grunn av allierte bombinger.
ALIERTE SOLDATER
Da sovjeterne tok over leirene,
de ble gjenåpnet og fylt med tyskere og andre antikommunister.
Etter at kommunistene hadde torturert og sultet dem i hjel,
bilder av disse fangene ble også gitt videre
som ofre for Hitlers Holocaust.
Bilder fra disse massakrene begått av sovjeterne
og til og med døde tyskere fra de allierte bombingene av Dresden
ble også spleiset inn i propagandaen og brukt som bevis på jødiske døde.
Selv om vi nå vet sannheten om opptakene,
bildene har nå blitt symbolske for Holocaust
og våre medier bruker dem fortsatt for å villede publikum.
Den ledende tenketanken for Holocaust-revisjonisme
er Institute for Historical Review,
en uavhengig og ideell organisasjon
engasjert i utdanningen av andre verdenskrig.
I 1979 tilbød IHR offentlig en belønning på $50 000
for etterprøvbart bevis på at de drapsiske gasskamrene eksisterte.
Den ble utfordret av Mel Melmerstein, en ungarskfødt jøde.
Han erklærte at han så moren og to søstre lokket inn i gasskamre.
Han brukte sitt eget selvbiografiske memoar 'By bread alone' som bevis.
I boken beskriver han hvordan faren fortalte ham
at moren og søsteren hans var blitt brent levende.
Han vil senere si i sin bok at onkelen hans hørte det
hans mor og søster hadde blitt ført til gasskamrene.
Han ville endre historien sin nok en gang i et brev publisert
i en avis i California hvor han sa at han hadde vært vitne
hans egen mor og hans to søstre blir ledet
gjennom en tunnel til gasskammer nummer 5.
Selv om det ikke var noe gasskammer nummer 5 eller en tunnel som førte til det.
Dommer Thomas Johnson ved Superior Court of California dømte mot IHR
og belønnet Melmerstein 70 000 dollar som sier at gassingene av jødene
er ikke et rimelig gjenstand for tvist da det bare er et faktum.
Det ble rapportert allerede under første verdenskrig
at tyskerne og deres allierte brukte gasskamre
å drepe tusenvis av fanger. Jødisk kontrollerte medier
selv hadde brukt det magiske tallet 6.000.000
og de magiske ordene utryddelse og holocaust.
En artikkel trykt i britiske The Daily Telegraph 22. mars 1916,
uttalte at østerrikerne og bulgarerne drepte mennesker
ved å stenge dem inne i kirker og kvele dem med giftgass.
Noen av de andre propagandaløgnene
sa at tyskerne kuttet av barnas hender,
korsfeste kanadiske soldater, lage menneskelig såpe i en likfabrikk,
måle øynene til sivile, kutte hendene av tenåringsgutter,
voldtekt og seksuell lemlestelse av kvinner,
gi barn håndgranater å leke med og bajonettere babyer.
Etter krigens slutt innrømmet Stanley Baldwin i parlamentet
at det hele hadde vært propaganda og at det ikke hadde eksistert slike gasskamre.
Han ba også offentlig om unnskyldning til det tyske folket
for dette rasistiske utsagnet mot dem.
Den 2. desember 1925, den britiske utenriksministeren, Austen Chamberlain,
innrømmet at ingen av grusomhetspropagandaen var sann
og håpet at det aldri skulle skje igjen.
Etter andre verdenskrig,
denne falske anti-tyske propagandaen ble spredt nok en gang.
Under og etter andre verdenskrig,
de allierte brukte grusomhetspropaganda mot Tyskland
å distrahere folk fra grusomhetene
blir først og fremst begått av den røde hæren.
I et brev 29. februar 1944 til BBC,
og høyere medlemmer av det britiske presteskapet,
fra det britiske informasjonsdepartementet, les:
"Vi kjenner styremetodene som ble brukt av den bolsjevikiske diktatoren
i Russland selv fra for eksempel skriften og talene
av statsministeren selv i løpet av de siste 20 årene.
Vi vet hvordan den røde hæren oppførte seg i Polen i 1920
og i Finland, Estland, Latvia, Galicia og Bessarabia først nylig.
Vi må derfor ta hensyn
hvordan den røde hæren helt sikkert vil oppføre seg når han overkjørte Sentral-Europa.
Med mindre forholdsregler tas,
de åpenbart uunngåelige grusomhetene som vil resultere,
vil legge en unødig belastning på opinionen i dette landet.
Vi kan ikke reformere bolsjevikene, men vi kan gjøre vårt beste
for å redde dem og oss selv fra konsekvensene av deres handlinger.
Avsløringene fra det siste kvart århundre
vil gjøre rene benektelser lite overbevisende.
Det eneste alternativet til fornektelse er
å distrahere offentlig oppmerksomhet fra hele emnet.
Erfaring har vist at den beste distraksjonen er
grusomhetspropaganda rettet mot fienden.
Dessverre er publikum ikke lenger like mottakelig
som i dagene til "Livfabrikken"
og "Mutilated Belgian Babies" og "Crucified Canadiers".
Ditt samarbeid søkes derfor oppriktig for å distrahere offentlig oppmerksomhet
fra den røde hærens gjerninger ved din helhjertede støtte til ulike anklager
mot tyskerne og japanerne
som har blitt og vil bli satt i omløp av departementet ..."
Med andre ord kan brevet oppsummeres slik:
Vi kjenner alle forbrytelsene som Holodomor og Red Terror
begått av bolsjevikene de siste 24 årene.
Det er uunngåelig at de vil gjøre det samme i Sentral-Europa.
Vi vil dekke over deres forbrytelser ved å lyve om tyskerne.
Offentligheten er ikke så dum som den var, løgnene våre vil bli bedre.
Du må spre disse løgnene på en overbevisende måte.
Dette minner oss om at sannheten virkelig er krigens første offer.
Dette var egentlig starten.
Vi blir til det vi i dag kjenner som Holocaust.
Som kontrollmediet startet
spytter ut enda mer forferdelig propaganda mot Tyskland.
I utgangspunktet alt som propagandaen ga Hitler og tyskerne skylden for
var bolsjevikene selv skyldige i.
Propaganda tillot disse forbrytelsene å skje og deretter propaganda
tok over da forbrytelsene ble begått
og i utgangspunktet projiserte forbrytelsene tilbake på de overvunnede.
Seierherrene snudde det og skyldte på alt
på dem de hadde slaktet og voldtatt.
Etter krigen, hvor kom alle disse historiene fra som vi hører nå?
Ingen ende på det, det ble... (?) fordi jødene skjønte
de skulle få Israel ut av det som en motivasjon for å fortelle historier,
og så også, hvis det ikke var nok,
Tyskland begynner å gi midler til hver såkalte Holocaust-overlevende.
De må ha en historie om å være i Europa og overleve Holocaust.
Og så får de penger fra Tyskland.
Så du får en belønning for hver historie.
Den jødiske britiske journalisten Sefton Delmer var sjefen for svart propaganda.
Svart propaganda er falsk informasjon,
et materiale som utgir seg for å være fra en kilde på den ene siden av en konflikt,
men det er faktisk fra motsatt side.
Det brukes vanligvis til å baktale, flau eller feilrepresentere fienden.
OSS, forløperen til CIA, forfalsket også dokumenter og dagbøker.
Revisjonister er overbevist om at den svarte propagandaen
er en grunnleggende faktor bak Holocaust-propagandaen.
«Gruskapspropaganda er hvordan vi vant krigen
og vi begynner virkelig med det nå!
Vi vil fortsette denne grusomhetspropagandaen,
vi vil eskalere det til ingen vil akseptere et godt ord fra tyskerne,
inntil all sympatien de fortsatt kan ha i utlandet vil ha blitt ødelagt
og de selv vil være så forvirret
at de ikke lenger vil vite hva de gjør.
Når det er oppnådd,
når de begynner å kjøre ned sitt eget land og sitt eget folk,
ikke motvillig, men med iver etter å tilfredsstille seierherrene,
først da vil vår seier være fullstendig. Det blir aldri endelig.
Omskolering trenger nøye pleie, som en engelsk plen.
Selv ett øyeblikks uaktsomhet,
og ugresset dukker opp igjen - det uforgjengelige ugresset av historisk sannhet."
I september 1940 ble Sefton rekruttert av den politiske krigføringslederen
å organisere svart propaganda og alliert psykologisk krigføring.
Seftons spesielle metode var "Lyg så nøyaktig som mulig",
slik at løgnene deres ikke kunne avdekkes med en gang.
Fram til 1947 koordinerte Delmer den svarte propagandakampanjen
med franskmennene, sovjeterne og amerikanerne.
I denne perioden forfalsket han og hans stab tyske dokumenter
om påståtte tyske krigsforbrytelser som nådde offisielle filer.
Delmer leverte dokumentene til det britiske informasjonsdepartementet
som igjen sendte dem til Nürnberg-rettssakene som offisielle dokumenter.
Uten å sjekke om dokumentene var sanne eller usanne,
de ble presentert som bevis på allment kjente fakta.
Propagandaen etter krigen beskyldte Tyskland for å starte krigen,
sensurerte alle allierte grusomheter og fremstilte Sovjetunionen som en utopi.
General Eisenhower samlet også tyske landsbyboere
og tvang dem til å se hva de hadde gjort.
Publikum ble forferdet over nyhetsfilmopptak fra nazistenes konsentrasjonsleire.
En film i full lengde regissert av Eisenhower viste de krympede hodene
av innsatte og lampeskjermer som visstnok var laget av menneskekjøtt.
Tyske sivile ble samlet og tvunget til å se det hele
å installere skam og gru i dem.
Innen uken etter fangsten av Buchenwald,
den jødiske Hollywood-regissøren Billy Wilder var i leiren
lage en film med propagandaløgner som fortsatt sirkulerer den dag i dag.
Filmen het 'Death Mills', Die Todesmuhlen på tysk,
og ble laget for psykologisk krigføringsavdeling
fra det amerikanske krigsdepartementet.
Hensikten var å indoktrinere tyskerne til å tro
at nasjonalsosialistene var onde, for å skamme tyskerne bort
fra nasjonalisme og rasebevissthet.
Filmen hevdet at nazistene laget såpe av fettet fra jødiske fanger,
laget lampeskjermer av huden til fanger
og krympet hodene til fanger som i Amazonas.
Moderne vitenskap har bestemt disse forferdelige påstandene
fra Buchenwald og Bergen-Belsen for å være absurd alliert propaganda.
Det hele har blitt avkreftet som oppspinn. Til og med jødiske lærde som Deborah Lipstadt
innrøm nå at alt dette var propagandaløgner.
DNA-tester viste at de krympede hodene var falske,
såpen var vanlig såpe, lampeskjermene var laget av geiteskinn
og det var aldri noen drapsgassing i leirene.
Fortellinger om gasskamre forkledd som dusjrom
er grusomhetsfiksjon i krigstid, lik tidligere avkreftede påstander
om at jøder ble gjort til såpe og lampeskjermer.
Hoaxen med krympede hoder var opprettelsen av Albert G. Rosenberg,
en jødisk offiser som tjenestegjorde i Eisenhowers psykologiske krigføringsenhet.
Selv om disse tingene har blitt avkreftet som bløff,
de gjentas av de løgnaktige hatfylte sionistene.
De ville drepe spedbarn og lage lampeskjermer av babyskinn
eller såpe av babyfett.
Jeg viste gropen i Auschwitz at de har laget såpe av folk
de kaster inn folk og tok fettet og lager såpe til det tyske militæret;
kokende vann, stort basseng.
Vi har såpe laget av mennesker.
'RIF' betydde Rein j�disches Fett. Rent jødisk fett.
RJF.
Og RJF mente Rein j�disches Fett, oversatt: Rent jødisk fett.
Ren jødisk såpe, 'Rein j�disches Fett'.
- Rent jødisk fett, 'Rein j�disches Fett'. - Ja, 'Rein j�disches Fett'.
Stykke såpe. Han sa: ??? Judin Seife,
laget av jødisk fett.
Det er så dumt...
DEBUNKED
Jewish Press (1991) Krigsnyheter! Irakere har gasskamre for alle jøder
I 1944 ble det skrevet en annen bok som tok til orde for denazifiseringen
og massepsykologisk hjernevasking av det tyske folket.
Det ble kalt "Hva skal jeg gjøre med Tyskland"
og ble skrevet av det fremtredende B'nai B'rith-medlemmet Louis Nizer.
Nizer var en velstående jødisk advokat fra New York
og var også en kollega av Theodore Kaufmann og Henry Morgenthau,
Franklin D. Roosevelts finansminister
og forfatteren av Morgenthau-planen.
Nizer ville gjøre tyskerne om til hjernevaskede bekreftende zombier. (?)
Nasjonalsosialistiske lærere skal skiftes ut.
Media ville demonisere og dehumanisere det tyske folket.
Nasjonalsosialismen vil bli fremstilt som den ondeste ideologien.
Tyske bøker vil bli ødelagt.
Og enorme bokbrenninger for å ødelegge tysk kultur
og det kollektive tyske minnet.
Som en del av propagandakampanjen for å demonisere tyskerne,
sovjeterne og andre forfalsket også mange fotografier,
som brukes til å representere Holocaust-grusomheter.
Bilder av døde tyskere ble nå bilder av døde jøder.
Bilder av nasjonalsosialister ble bilder av onde rasistiske nazister.
Bilder av tyske flyktninger ble bilder av jøder.
EKTE FAKE
Den anti-tyske propagandaen startet etter krigen av de jødiskeide mediene
skulle fortsette i over 70 år i fremtiden.
Under en opptreden i TV-showet Larry King,
skuespiller Marlon Brando våget å kommentere at:
Jeg tror jeg er sint på noen av jødene.
Jeg er veldig sint på noen av jødene.
Hollywood drives av jøder. Det er eid av jøder...
og de bør ha en større følsomhet
om spørsmålet om mennesker som lider.
Ariel Sharon innrømmet i 2001 at:
"Vi, det jødiske folket, kontrollerer Amerika, og amerikanerne vet det."
Den jødiske overlegne journalisten Elad Nehorai sa:
"La oss være ærlige med oss ​​selv, her, andre jøder. Vi kontrollerer media.
Vi har så mange karer oppe på administrasjonskontorene
i alle de store filmproduksjonsselskapene er det nesten uanstendig.
(...)Visste du at alle de åtte store filmstudioene drives av jøder?
Joel Stein, spaltist for Los Angeles Times,
i sin spalte i LA Times i 2008 sier Stein at:
«Amerikanere som tror at jødene ikke kontrollerer Hollywood
og media er rett og slett dumme." Han sier:
"Jeg vil at Amerika skal vite om prestasjonene våre.
Ja, vi kontrollerer Hollywood.
Jeg bryr meg ikke om amerikanere tror vi styrer nyhetsmediene,
Hollywood, Wall Street eller regjeringen.
Jeg bryr meg bare om at vi får fortsette å drive dem."
«Jøder styrer Hollywood totalt», innrømmer Stein stolt.
Deretter fortsetter han med å gi en lang, lang liste over medieeiere i Hollywood
som alle er jøder for å bevise poenget hans.
I dag kontrollerer seks jødiske selskaper 96 % av verdens media.
Den såkalte denazifiseringen har aldri stoppet.
I syv tiår har vi bare hørt én side av historien.
Det har vært tusenvis av bøker, filmer og TV-serier
dedikert til Holocaust for å skremme folk
fra den nasjonalsosialistiske ideologien.
En av de mest kjente filmene
som har påvirket hvordan folk ser Tysklands rolle i andre verdenskrig
har utvilsomt vært Schindlers liste.
Utsolgt til publikum som en sann historie
og filmet i svart-hvitt for et krav om autentisitet.
Til tross for denne fiktive filmen som inneholder nakenhet og drap,
det vises kontinuerlig på europeiske og amerikanske skoler
som obligatorisk visning for historieutdanning.
Den fremstiller tyskerne som onde monstre som bare brydde seg om én ting:
drepe uskyldige jøder.
Imidlertid var filmen basert på en skjønnlitterær bok kalt 'Schindler's List',
som vant LA Times Book Award for skjønnlitteratur, skrevet av Thomas Keneally.
Forfatteren selv har ingen erfaring fra leirene.
Så, her har vi en film som vises til barna våre som sannhet
når det faktisk er basert på et skjønnlitterært verk.
Det er med andre ord ikke sannhet.
Navn, karakterer, steder og hendelser
er enten produkter av forfatterens fantasi eller brukes fiktivt.
Imponerende barn på ungdomsskolen blir også instruert
å lese dagboken til Anne Frank,
som nå sannsynligvis er toppen av Holocaust-teorien.
Den 15 år gamle jenta Anne Frank og faren Otto Frank
ble deportert fra Nederland til Auschwitz i september 1944.
Otto ble behandlet på sykehuset i Auschwitz.
Flere uker senere, i møte med den fremrykkende sovjetiske hæren,
Anne ble evakuert sammen med mange andre
til den overfylte Bergen Belsen-leiren.
Titusenvis av jødiske overlevende valgte å forlate Auschwitz
og dra vestover innen januar 1945 med de samme menneskene
som visstnok hadde myrdet dem hver dag i årevis.
Anne Frank døde av tyfus i mars 1945.
Imidlertid ble det originale dagbokmanuskriptet rettsmedisinsk undersøkt
av det tyske statlige rettsmedisinske byrået, The Bundeskriminalamt.
Analysen deres fastslo at betydelige deler av arbeidet
ble skrevet med en kulepenn.
Siden kulepenner ikke var tilgjengelig for alle før 1951,
deler av verket ble lagt til i god tid etter krigen.
Håndskrifteksperter bestemte, etter nærmere undersøkelse av originalene,
at all skriving i dagboken var av samme hånd
og BKA fastslo at ingen av dagbokens håndskrift
samsvarte med kjente eksempler på Annes ekte håndskrift.
Den sanne forfatteren av dagboken var den jødiske forfatteren Meyer Levin,
som krevde og ble tildelt $50 000 i betaling for arbeidet sitt
i rettssaken mot Annas far, Otto Frank.
Sannheten om Anna Frank-dagboken ble først avslørt i 1959
av det svenske tidsskriftet Fria Ord.
Det slo fast at den jødiske forfatteren Meyer Levin
har skrevet dialogen til dagboken
og krevde betaling for sitt arbeid i en rettssak mot Otto Frank.
Et utdrag fra de svenske artiklene dukket opp
i American Economic Council-brevet, 15. april 1959, som følger:
"Historien har mange eksempler på myter
som lever et lengre og rikere liv enn sannheten,
og kan bli mer effektiv enn sannheten.
Den vestlige verden har i noen år blitt gjort oppmerksom på
av en jødisk jente gjennom det som utgir seg for å være
hennes personlig skrevne historie, Anne Franks dagbok.
Enhver informert litterær inspeksjon av denne boken
ville ha vist at det var umulig som en tenåring.
En bemerkelsesverdig avgjørelse fra New Yorks høyesterett
bekrefter dette synspunktet,
i det den velkjente amerikanske jødiske forfatteren Meyer Levin
har blitt tildelt $50 000 som skal betales ham av faren til Anne Frank
som honorar for Levins arbeid med «Anne Frank-dagboken».
Bevis samlet av Dr. Robert Faurisson fra Frankrike
slår fast at den berømte dagboken er en litterær bløff.
Etter å ha gjort betydelig forskning, uttalte professor Faurisson:
"Sannheten forplikter meg til å si
at Anne Franks dagbok bare er en enkel litterær svindel. "
Den jødiske tyske kommunisten Bruno Baum
innrømmet å være en av hovedfabrikantene
propaganda i Auschwitz-leiren. Han sa:
"Det er ingen overdrivelse når jeg sier det
at flertallet av all Auschwitz-propaganda
ble skrevet av oss selv i leiren.
Vi utførte denne propagandaen for verdensoffentligheten
til vår aller siste dag med tilstedeværelse i Auschwitz."
De onde tyskerne gikk faktisk langt for å holde de innsatte godt matet,
godt innlosjert og underholdt i de tyske leirene.
Leirene hadde grei nok mat til de siste ukene av krigen,
da de allierte hadde bombet all infrastruktur i Tyskland til glemselen.
(?) Vi hadde også et orkester der noen av musikerne står oss sammen
og en musiker var så flink at han spilte instrumentene
og han skrev notene og senere hadde vi et band som spilte i helgen.
Og det hjalp oss, du vet, han gjorde også skuespill og sånt.
Var det noen kulturelle aktiviteter som skjedde i Auschwitz?
Ja, jeg fortalte deg at vi hadde et piano satt inn i... Ikke bare et piano.
Et flygel ble hentet inn for å blokkere One.
Når den ble bygget, den nye blokken,
rommet i underetasjen ble tildelt teater,
hvor han ønsket å bygge et sceneteppe i den nye blokken One,
som var en stor spisestue. Det skulle også være forretningsstadiet (?),
så forestillinger kunne gjøres for kvinner der, kulturelle. (?)
Han sa "For himmelens skyld. Er det ingen her inne
hvem kan hjelpe meg å sy på disse gardinlenkene?
For scenen. Jeg gjør det for deg!», sier han.
Og jeg kom frem og jeg hjalp ham med gardinscenen
og det var fantastisk, for jeg hadde en mann som satt over meg for en forandring.
Og samboeren min er ansvarlig for arbeidsoppgaver,
og hvis du tilfeldigvis kan musikk; "Hvilke instrumenter spiller du?"
Jeg sa at jeg lærte piano, men ikke bra nok for et orkester,
Jeg kan fortelle deg det akkurat nå.
Han sa: "Vel, da kjenner du kanskje notene". Jeg sa ja".
Han sa: «Vel, da kan jeg bruke deg, for det har vi
å skrive det fra det originale musikkstykket hva regissøren får (?)
til instrumentene.
Og så, for hvert instrument har bare en kort linje på hele papiret,
så jeg måtte ta den fra hverandre og skrive for hvert instrument,
fra det jeg måtte gjøre.
Jeg måtte til og med lage linjene,
vi hadde ikke papir som var forhåndstrykt for notater. Ingenting.
Så jeg tilbrakte hele dagen der, en stund,
til vi ble ført bort fra Auschwitz.
Så så hun meg jobbe der. Jeg hadde et stort bord
hvor jeg kunne jobbe og legge ut alt papiret
og det var veldig fredelig og avslappende. Og Otto ville snakke mer med meg.
Det var da jeg møtte den SS-mannen en gang.
Det var den siste jobben jeg gjorde mens jeg var i Auschwitz.
Og den andre jobben... Det var i blokk ti.
Vi gikk ut for å plukke bladene og fra disse bladene
de skulle lage te til hele leiren, til hele Auschwitz.
Buchenwald kino
Hvordan underholdt dere dere selv?
Vel, i begynnelsen av de dagene var det et bibliotek
hvor folk kunne få bøker å lese.
Det var aviser som vi kunne få.
Også blant oss hadde vi noen ganger fiolin, kvartett.
De pleide å komme og leke i brakker.
Og senere sa de at de skulle bygge en film i leiren.
(? ) Vi fanger sa: «du må være gal.
Skal de lage en film for oss i leiren?"
Men egentlig skjedde det. De laget en film i leiren... Og vi...
Vi gikk på brakke etter brakke. Vi kunne gå for å se en film noen ganger,
de tok med filmer om kveldene, og...
Hva slags filmer ville de vise?
tyske filmer.
Postkort
En gang jeg kom til hovedleiren,
vi fikk lov til å skrive hjem to ganger i måneden.
En gang et postkort, en gang et brev.
De ga deg materialene?
Ja, de ga oss brevet og materialene... kostnadene.
Hvordan fikk du tak i frimerkene?
- Vi kunne kjøpe frimerker... - Hadde du penger?
Ja, vi har penger... har fortsatt penger...
penger vi har??? det jødiske samfunnet fra ??? hvem sendte oss...
Alle sammen... noen penger.
Realiteten i Auschwitz IKKE MER LØGN!
Og i leiren kunne du ha valuta?
Ja, vi kunne ha penger,
fordi det var i leiren ??? av det de kalte en "Cantina",
og ikke mange ganger, men en gang i blant solgte de noen få sigaretter,
eller de solgte noe... hva enn de hadde.
Så hvis du hadde penger kan du kjøpe på Cantina der.
Mat... Det var egentlig ikke noe mat. Selger vanligvis noe...
De ville solgt noe svakt øl i...
- I Cantina? - Ja.
Men egentlig ikke noe annet. Ikke mye. Mest sigaretter.
Og da du gikk på kino, måtte du betale?
Ja, vi måtte betale.
Etter at pengene stoppet, stoppet de vanlige pengene,
vi fikk betalt i kuponger da.
Betalt for arbeidet ditt?
Vel, jeg vet ikke om det var for jobb, uansett. Vi fikk betalt i kuponger
som var innløselige i den kantinaen, hvis de hadde noe.
Så det var deres måte å dele ut penger på til alle.
Alle fikk disse pengene da.
Fotballleir
Selvfølgelig, det vi gjorde i helgen... Vi ble sammen,
vi fikk en gruppe av oss sammen og vi laget et fotballag,
som var ??? at vi spilte fotball.
Hva er utrolig at det ville være et fotballag,
at det ville være nok energi igjen til å gjøre noe sånt.
Vel, jeg tror ikke vi var fullt så energiske som vi var...
med det andre vanlige laget,
men vi gjorde noe for å, du vet, det holdt tankene borte,
du ser, av problemene vi hadde.
Spesielt når tyskerne begynner å tape krigen, 1943-44,
så 1944 hadde vi fotballkamper i ???.
Fotballlagene var veldig godt organisert.
I fotballag organiserte hver nasjonalitet et fotballag.
(?) Vi organiserte alt utstyr, alt for å spille fotball på samlebåndet.
Så, du vet at (hvor) mye, gratis det var, og det var 1944.
??? Amerikanere???.
På den andre siden, så der, må de gi mer frihet,
men det var mye mer frihet og en...
Maten ble ikke særlig mye bedre, fordi... enkel grunn.
De hadde ikke så mye selv.
Prøvde de sivile å hjelpe deg i det hele tatt?
Byttet de varer for ting?
Det er som jeg sa, vi hadde nesten alt vi ville ha,
for fotballagene, fra sivile, utenfra sivile.
Og det var undercover. (?) Fotballligaens resultattavle
De gjorde ikke så mye med det, fordi de visste at krig er i gang(?)
De spilte til og med fotball med oss.
???
..Hendelse morsomt, en gang spilte det polske laget mot tysk lag,
og en av disse vervede SS-mennene bestemte at han ville spille for det polske laget,
så, vi sier, ok, du kan spille.
Og så kommandanten, SS-kommandanten, han var som en kaptein,
han bestemte seg for å spille for det tyske laget,
så han gikk på marken. Jeg synes de var litt berusede.
Hva følte du om det?
Og den morsomme delen av det,
vi sa, du bare la dem spille og de vil spille helt alene,
(?) vi bare løp rundt dem. Det britiske POW fotballaget Auschwitz
men det var en av denne hendelsen, den sitter fast, den sitter fast, det er morsomt i det,
men det har skjedd, så, men det var 1944,
nesten... ting ble avsluttet.
Så, det du sier er at jo nærmere slutten av krigen kom,
trykket ble sluppet, i stedet for å bli mer grusomt eller...?
I leiren vår, presset, følte du press veldig lavt(?).
Det var bryllup og til og med fødeavdelinger for gravide.
Innsatte ble forelsket og giftet seg i leirene.
Over 3000 levendefødte ble registrert i Auschwitz alene,
med ikke en eneste spedbarnsdød mens den var i drift under tysk styre.
De onde nazistene opprettet til og med en barnehage for barna.
Freddie Hirsch kalte meg til barnebrakke,
han var på vei da, og...
Han spurte meg om jeg kunne male noe på veggen til barna.
Og jeg sa, "vel, hvis du kan få materialene ..."
Han sa "Jeg skal hente materialene." Og jeg sa: "Ok".
Og så en veldig kjekk ung blond mann
fra manneleiren kom over en dag,
og Freddie Hirsch ringte meg for å komme og møte ham.
Og han spurte meg hva jeg trenger.
Så, sa jeg, "vel, hvis jeg kan få tak i veggmaling, så trenger jeg temperamaling,
Jeg vil gjerne ha dem, hvis du kan skaffe meg noen."
Og han sa, "ja, alt du vil."
Og så, før jeg visste ordet av det, hadde Freddy tingene klare for meg.
Og jeg begynte å male. Jeg visste først ikke hva jeg så på den enorme, triste...(?)
Den var litt olivenfarget.
Som alle brakkene var... vegg. Og jeg tenkte, vel,
tingen å gjøre er å få det til å se ut som om vi er i en sveitsisk hytte,
på dekk, og det er en balustrade med blomster og blomsterpotter på,
og vi ser ut på de vakre engene
og kanskje se noen kyr og sauer og sånt... Og jeg begynte å male.
Og så, etter at det var langt i det fjerne,
Jeg satte noen sauer og noen kyr,
og så la jeg merke til at alle barna sto rundt meg, bak meg.
Så jeg snudde meg og spurte dem om de hadde noe spesielt ønske,
hva du skal legge i den enga.
Og de sa Snøhvit og de syv dvergene.
Og det var et veldig overraskende svar.
Så jeg laget et maleri av Dopey som står på hodet til en annen dverg
med en kappe rundt seg, så han så ut som en høy fyr,
så han ville være like høy som Snøhvit og de danset sammen
og skoene... de myke skoene og alt...
og barna elsket det. Og jeg laget noen andre dverger rundt omkring.
En som spilte trekkspill. Jeg tror det var Grumpy, den slemme.
Og professoren med brillene...
Jeg fikk nesten alle dvergene til å stå rundt. Noen av dem klappet...
og det var det barna likte.
Jeg forstår nå at det var en annen maler som fortsatte noe...
maling på veggene etter at jeg har gått. Det vet jeg ikke om.
Da du var i ferd med å gjøre det,
hva gjorde det, ikke bare for deg, men for barna på et følelsesmessig nivå?
Vel, det gjorde flere ting, ikke bare følelsesmessig,
men barna skrev da stykket som var en satire
av Snøhvit og de syv dvergene.
Så jeg fant ut en måte å lage en krone av papir på
og barna malte det gull og satte som juveler på det,
og så tok jeg noen papirstrimler og malte dem med en svart maling
og jeg vet ikke om kostymene, hva de laget kostymer av,
men stykket var veldig vellykket, fordi den lille jenta
som spilte Snow White hadde en utrolig stemme.
En nydelig sopran, akkurat som den du hører i filmen.
Hvordan fikk de lov til å sette opp et teaterstykke i Auschwitz?
Jeg vet ikke, men det ble gjort ganske hysj-hysj, alt sammen,
bortsett fra at da den ble satt på, dukket det plutselig opp noen SS-menn og de så på.
Og så, når Arno Bend (?) satte opp det stykket,
han ville ha noe sånt som et vaudeville-skuespill, som jeg også var med i.
Det var da jeg ikke tålte pusten fra fyren som lekte med meg.
Bygningen som nettopp dro inn i Auschwitz var faktisk et bordell
brukt av de internerte i leiren.
Sykehus og leirtannanlegg besøkt av leirfanger,
tannleger og sykepleiere for å håndtere de innsattes tannproblemer.
Auschwitz-leiren hadde sykebuer og sykehus
hvor tusenvis av innsatte ble kurert.
(?) Leirmyndigheten fremst garnisonslegen, dr. Verdi,
prøvd alle tenkelige måter
å holde Auschwitz-innsatte i live, sterke og friske.
«Holocaust er det eneste påståtte folkemordet
som selges av folk som etter egen konto
ble behandlet på sykehus i såkalte utryddelsesleirer».
De innsatte bygde også et elegant svømmebasseng i olympisk størrelse,
komplett med flere stupebrett hvor de kunne sole seg
mens du ser vannpolo-kampene på lørdag og søndag ettermiddag.
Svømmebasseng i Ravensbr�ck
Svømmebasseng i Theresienstadt
Ifølge offisielle tall,
det var 523 000 jøder i Tyskland i januar 1933.
Korherr-rapporten avslører at fra desember 1942,
det var bare 9 127 jøder i alle konsentrasjonsleirene.
Tjenestemenn fra Det internasjonale Røde Kors besøkte leirene jevnlig
og hadde full tilgang til leirene, dokumenterte alt
og estimerte antallet døde fra alle leirene
å være rundt 271 000 til 290 000.
Omtrent halvparten av disse døde var jøder,
så vi snakker nå om rundt 150 000 til 200 000 jøder
som døde i de tyske leirene hovedsakelig av sykdom.
I Røde Kors-rapporten på 1650 sider,
det ble aldri nevnt noen gasskamre.
Det er i utgangspunktet fire kategorier internert under krigen:
polakker, jøder, russere og "politiske fanger",
noen ganger referert til som 'tyskere'.
Jøder utgjorde mindre enn 40 % av Auschwitz,
bare rundt 12 % av Dachau og bare rundt 30 % av Buchenwald.
Du har antatte dødsbøker fra Auschwitz,
som er de mest pålitelige kildene. Sovjeter konfiskerte all informasjon
om liv og død til mennesker som bodde i Auschwitz da de frigjorde leiren,
og de ble endelig publisert på 1990-tallet.
Og de gir deg en total. Hva er det?
29 000 jøder døde i Auschwitz gjennom andre verdenskrig, ok?
Og du har fått noe flere katolikker døde.
Du har flere katolikker enn jøder døde i Auschwitz, og hvis du vil si,
"å det mangler data der, noen jøder som ikke er registrert som døde",
og så videre, vel, du kan sette det opp på det meste,
Jeg vil si at 40 000 jøder døde i Auschwitz.
Jeg lar det ikke gå høyere enn det.
Og det er 100 ganger mindre enn de 4 millioner plakettene (?)
Etter krigen satte sovjeterne den helt absurde figuren.
Antall døde i Auschwitz ble revidert i 1989
fra 4,1 millioner ned til 1 million.
Dødsfall i Auschwitz redusert til en million
AUSCHWITZ DØDSTAL
Etter fange av Sovjetunionen,
original propaganda hevdet også at 2 millioner ble myrdet i Majdanek,
som inkluderte syv drapsgasskamre.
Fem av disse syv er innlagt
har aldri engang tjent som morderiske gasskamre.
Antall døde ved Majdanek ble revidert i 2005 fra 2 millioner til 78 000,
men på en eller annen måte forble den offisielle kontoen på 6 millioner døde uendret.
Så, hva er 6 millioner minus 4 millioner minus 2 millioner?
Holocaust er det eneste påståtte folkemordet
hvor millioner kan reduseres fra totalen som hevdes å være drept,
men det totale tallet forblir alltid 6 millioner.
Den britiske hemmelige tjenesten hadde knekket den tyske topphemmelige Enigma-koden
og hadde tilgang til det meste av tysk militærkommunikasjon innen 1942,
og det var ingen referanser i dekrypteringene til gassinger.
Vel, det er den mest pålitelige, autoritative kilden
du kunne muligens ha, fordi Storbritannia overhørte
de tyske radiomeldingene når tyskerne ikke visste det
de ble avlyttet og... Enigma-kodebrytere fikk disse meldingene,
og etter 50 år har de endelig blitt løslatt
i Riksarkivet på midten av 90-tallet. De ble satt ut...
historikere interesserer seg ikke for denne dekrypteringen av den åpenbare grunnen.
De viser ingen tegn til at Holocaust pågår, ok?
De viser forskjellige etniske grupper som flyttes rundt, forskjellige arbeidsleire,
for eksempel jøder som kommer til Auschwitz og jøder som forlater Auschwitz.
Og deres fire hovedkategorier: polakker, russere, jøder,
Tyske politiske fanger grupperer de innsatte som...
og det er... de viser den store bestrebelsen
for å få nyttig industriarbeid ut av de innsatte.
De diskuterer ulike typer arbeid de prøver å gjøre
og hvilke ressurser de trenger eller bestille ting som kan gjøres.
Og så beskrev de den knusende virkningen av tyfusepidemien som brøt ut,
spesielt i Auschwitz i midten av '42,
og kampen for å takle det og få det under kontroll,
og følelse av redsel da hele Auschwitz-leiren ble satt i karantene
ettersom epidemiene tok en toll.
Dekrypteringen viser at det eneste folk var...
(?) I utgangspunktet vil de drepe hvis de prøver å rømme.
Det var vakter som skjøt alle som prøvde å rømme,
men ellers, vet du, er det regler for å behandle innsatte ordentlig.
Og SS-vaktene måtte behandle dem skikkelig.
Og kunne bli stilt for krigsrett hvis de ikke gjorde det.
En innsatt kunne sende inn en klage dersom de ikke ble behandlet riktig.
Brev nylig funnet i amerikanske arkiver
bevist at amerikanske og tyske myndighetspersoner på toppnivå
snakket med hverandre gjennom sveitsiske og irske råd i 1944 til 1945
om forholdene til innsatte i tysk opererte leire.
Tyskland garanterte å evakuere innsatte for å redde dem fra sovjeterne
og tidligere leirfanger bekreftet at innsatte ble trygt evakuert.
De allierte bekreftet at tyskerne hjalp de innsatte, ikke myrdet dem.
Flere kilder, inkludert World Almanac, Røde Kors-dokumentasjon,
New York Times og Chambers encyclopedia, viser
som den jødiske befolkningen registrerte
reflekterer ikke vitnesbyrdene gitt om Holocaust.
Den jødiske verdensalmanakken har blitt sett på
som den absolutt mest autentiske og pålitelige kilden
for verdens jødiske befolkningstall.
Og ifølge World Almanac, verdens befolkning av jøder
økte mellom 1933 og 1948 fra 15 315 000 til 15 753 000.
«I hele det tysk okkuperte Europa var det 2,4 millioner jøder.
Etter krigen søkte 3,8 millioner jøder om Holocaust-erstatning.
Tragisk nok gikk de resterende 6 millionene tapt." Edgar J. steele
Nürnberg-rettssakene
ble holdt i den tyske byen Nürnberg fra 1945 til 1949.
De nasjonalsosialistiske lederne ble arrestert og stilt for retten
for påståtte krigsforbrytelser.
I rettssalen var fire dommere.
En hver fra USA, Storbritannia, Frankrike og Sovjetunionen.
Nürnberg-aktorene: Kempner, Rapp, Niedermann, alle var jøder.
I et brev til sin kone, hovedanklager i Nürnberg, Thomas J. Dodd,
skrev at påtaleteamet var 75 % jødisk.
Hovedadvokaten for Høyesterett var dr. Jacob Meisner, en jøde.
I følge Louis Marschalko,
en ungarsk journalist i krigstid som skrev om rettssakene,
"Av 3000 personer ansatt i staben ved Nürnberg-domstolene,
2400 var jøder."
Holocaust-fortellingen
brukes til å fjerne fokus fra krigsforbrytelsene begått av Stalin,
Roosevelt, Churchill, den røde hæren, Eisenhower og allierte styrker,
og i stedet syndebukker nasjonalsosialistene
for de fleste av krigens redsler.
Under Nürnberg-rettssakene,
eksistensen av gasskamre ble ikke etablert av fysisk
og teknisk bevis som normalt kreves i enhver straffesak.
Artikkel 19 og 21 om domstolens vedtekter
frafalt siktelsen for denne begrensningen.
De påståtte gasskamrene ble verken studert eller beskrevet.
Den amerikanske revisjonisten Samuel Crowell,
i sin strålende bok fra 2011 "The Gas chamber of Sherlock Holmes",
skriver hvordan de allierte presenterte bare fire tyske dokumenter
i Nürnberg-rettssaken for å bevise at nazistene gasset folk,
og alle disse dokumentene ble feiloversatt
eller helt tatt ut av kontekst.
Nasjonalsosialistene under krigsforbryterrettssakene,
ble torturert av hovedsakelig jødiske kommunistiske og britiske avhørere,
vanligvis ved å få testiklene deres knust til de ville innrømme Holocaust.
Jødisk hovedanklager i Einsatzgruppen-rettssakene
offentlig innrømmet å ha vært vitne til tortur
og personlig brukt drapstrusler for å trekke ut tilståelser.
Dommeren i Simpson Army Commission sa:
«Etterforskerne ville sette en svart hette over den siktedes hode
og deretter slå ham i ansiktet med messingknoker,
sparke ham og slå ham med gummislanger...
Alle unntatt to av tyskerne i de 139 sakene vi undersøkte
hadde blitt sparket i testiklene uopprettelig."
Rudolf Hss var en av dem.
Han ble arrestert og torturert og mobbet til urealistiske og absurde tilståelser.
Feil svar ville gi ham forferdelige straffer.
Gassmetodene som han tilsto var totalt uplasserbare (umulige?).
Tilståelser var basert på tortur der Hss var blitt brutt ned til det punkt
at han kunne si hva som helst for å slippe å få mer av behandlingen.
H�ss ble senere hengt, slik at ingen skulle finne ut sannheten.
H�ss løy for å redde livene til kona og barna.
Alt dette har blitt bekreftet i en bok utgitt i 1983
med tittelen 'Legions of Death', som inneholder erindringen
av den britiske jødiske sersjanten Bernard Clark,
som skryter av hvordan han torturerte H�ss
og truet familien med å tvinge en tilståelse ut av ham.
Clark truet til og med med å sende Hss' barn til Gulags i Sibir
hvis han ikke tilsto.
Den jødiske dominansen og kontrollen av rettssakene var åpenbar.
Selv bøddelen for de 10 nasjonalsosialistiske lederne som ble dømt til døden,
mesterkirurg John C. Woods, var jøde
og hengingene fant sted 16. oktober 1946.
Den jødiske høytiden Purim i Esters bok, Hamans ti sønner,
en fiende av jødene, ble hengt på purimdagen.
Bødlene brukte et kort fall i stedet for et halsbrekkende langt fall.
Ofrene døde dermed en lengre død på grunn av kvelning.
Fallluken var for liten slik at
(?)flere av mennene fikk blødende hodeskader
når de treffer sidene av fallluken mens de falt.
Likene ble kremert og spredt over en elv
nekte familiene å skrive (ri?) en begravelse som en siste fornærmelse.
"Retssaken mot de overvunnede av seierherrene kan ikke være upartisk,
uansett hvordan det er sikret... Om hele denne dommen
det er hevnens ånd, og hevn er sjelden rettferdighet." - Senator Robert Taft
"Jeg har kokt gal i årevis over "krigsforbryterrettssakene"
som jeg synes var foraktelige og foraktelige og smeller mer
av det gamle Romas barbari enn av et såkalt sivilisert samfunn."
- Taylor Caldwell, amerikansk forfatter
«Jeg har alltid sett på Nürnberg-påtalemyndigheten som et tilbakeskritt
i internasjonal lov, og en presedens som vil vise seg å være pinlig i fremtiden."
- Justice Learned Hand, amerikansk kretsdommer
«Jeg vurderer «krigsforbryterrettssakene» generelt
og rettssakene til admiral Doenitz spesielt,
et spørsmål om massehykleri som følge av en krigsavlet bakrus."
- Admiral Stanton Merrill
"Som det har vært min tro at det følelsesmessige hysteriet etter krigen var ansvarlig
for rettssaken og fengslingen av de tyske høytstående militær- og sjøoffiserene,
og at vi med skam skulle reflektere over våre anstrengelser for å ta hevn over mennesker
hva vi ville gjort for vårt eget land, jeg er glad for å ha navnet mitt inkludert
i ethvert forsøk på å sone for urettferdigheten mot admiral Doenitz og andre
som på samme måte ble urettferdig behandlet fordi de elsket landet sitt."
- Admiral Frederick Horne
«Jeg var rystet over å se Sovjet-Russland dømme når de selv var skyldige.
Jeg er glad for å slå navnet mitt sammen med dem
prøver å gjøre opp for admiral Doenitz." - Adolph Menjou, amerikansk skuespiller
De sovjetiske propagandistene, Ilya Ehrenburg,
ja, du vet, jøden som oppmuntret til folkemordet
og massevoldtekt av de tyske kvinnene;
Han visste om en 6 millioner allerede i november 1944.
Som engelske aviser kunngjorde at Ehrenburg skulle
å gi ut en bok om påståtte tyske grusomheter.
Han beskrev hvordan 6 millioner jøder var blitt massakrert av tyskerne.
Med tanke på hvordan det tar måneder å skrive en bok,
tallet på 6 millioner må ha eksistert i god tid før november 1944.
Da de allierte var i ferd med å invadere Tyskland,
Ilya Ehrenburg skrev følgende i avisen Soviet War News,
utgitt av den sovjetiske ambassaden i London:
"I regioner de tok, drepte tyskerne alle jødene,
fra de gamle til spedbarn i våpen.
Spør enhver tysk fange hvorfor hans landsmenn
utslettet 6 millioner uskyldige mennesker, og han vil svare ganske enkelt:
"Hvorfor? fordi de var jøder."
Påstanden ble gjentatt i samme avis 4. januar 1945,
og igjen den 15. mars 1945. Men hvordan kunne Ehrenburg vite det
at 6 millioner jøder var blitt drept
før en eneste alliert soldat hadde satt sin fot på tysk jord?
Den 30. april 1945, da Hitler døde og Tyskland overga seg,
New York Times rapporterte at mer enn
6 millioner innsatte hadde blitt frigjort,
ikke drept i tyske konsentrasjonsleire.
I juni 1945, før Nürnberg-rettssakene begynte,
mannen som organiserte det, USAs sjefsadvokat Robert Jackson,
møtte tre advokater som representerte store innflytelsesrike jødiske organisasjoner
for å få deres innspill til den kommende rettssaken.
Når det gjelder tap av jødisk befolkning, spurte Jackson dem rett frem:
"Hvor store var disse jødiske tapene?"
En av de jødiske advokatene svarte spontant: «6 millioner».
Men hvordan kunne han ha visst dette?
Sannheten er at 6 millioner-tallet er et symbolsk, religiøst mantra
som har blitt gjentatt over 200 ganger i jødisk-eide medier
gjennom forrige århundre og lenge før Hitler selv ble født
og lenge før nasjonalsosialismen i det hele tatt eksisterte.
Etter krigen satte sovjeterne det helt absurde tallet.
Det 6 millioner tallet var i utgangspunktet et mantra
som har banket gjennom det 20. århundre,
helt fra slutten av 1800-tallet, da det begynte.
Tallet på 6 millioner begynte som en appell til innsamling.
Amerikanske jøder samlet inn penger med den begrunnelse at
6 millioner europeiske jøder var i trøbbel, ikke sant?
Og det startet... Jøder i Russland, 6 millioner jøder i Russland er i trøbbel,
??? og så på 1930-tallet ble det 6 millioner jøder truet,
på grunn av Hitler og så videre,
og så til slutt i Nürnberg ble det i preteritum.
6 millioner jøder er drept
og du har noe sånt som 200 avisoverskrifter av det.
Det er ekstraordinært måten det mantriske tallet på,
som aldri i noen forstand på noe tidspunkt tellet, ok?
Det er viktig å forstå at ingen telte 6 millioner eller på noen måte
så ut som om de hadde telt 6 millioner
ved Nürnberg-rettssaken etter krigen, ikke sant?
Det var bare den figuren som hadde passert som et mantra
gjennom avisoverskrift, 6 millioner jøder i Europa.
I sin bok, "Det første holocaust,
Den overraskende opprinnelsen til 6 millioner-tallet",
Don Heddesheimer illustrerer at tallet 6 millioner
går faktisk tilbake til jødiske innsamlingskampanjer
som startet på slutten av 1800-tallet og nådde sitt høydepunkt på midten av 1920-tallet.
I løpet av nesten hundre år,
Jøder spredte et rykte om at 6 millioner jøder i Europa led,
og noen ganger går så langt som at 6 millioner jøder allerede hadde dødd.
Det jødiskeide New York Times var hovedredskapet for propagandaen
som til og med inkluderer kjente moteord som utryddelse og Holocaust.
Etter at sionistenes Balfour-erklæring ble signert,
jødene hevdet at 6 millioner jøder i Europa
var på trusselen om utryddelse med mindre de fikk et hjemland i Palestina.
Dette var 14 år før nasjonalsosialistene kom til makten
og 24 år før det påståtte Holocaust startet.
Opprinnelsen til dette tallet på 6 millioner er ikke basert
på enhver form for faktakunnskap om tap av jødisk befolkning.
Det er et rent fiktivt, symbolsk, esoterisk og mystisk nummer.
Skrevet i den jødiske Toraen var en profeti som jødene
ville få lov til å returnere til Israel minus 6 millioner av deres folk.
"Du skal returnere minus 6 millioner"
Boken "The Holocaust Dogma of Judaism"
beskriver hvordan 6 millioner-tallet er kabalistisk utledet.
Tallet 6 millioner er et symbolsk tall med en religiøs betydning
og Holocaust er en del av jødedommens religiøse dogme.
Benjamin Blech bekreftet denne virkeligheten i sin egen bok
"Hemmelighetene til hebraiske ord."
Siden utviklingen av Holocaust-historien i Nürnberg-prosessene,
jødene har dyktig dyrket og formidlet denne historien
som har blitt hevet til en religionsstatus.
Holocaust er det eneste påståtte folkemordet som har blitt
en industri på flere milliarder dollar, som har (aktivert) jødene
å presse hundrevis av milliarder av dollar ut av Tyskland
og USA, hvorav mye ble brukt til å finansiere den nye staten Israel.
Ifølge AMCHA i Israel er en Holocaust-overlevende en hvilken som helst jøde
som i 1933 bodde hvor som helst under et nasjonalsosialistisk regime,
Dette kvalifiserer enhver jøde som forlot Europa for Amerika eller andre steder i 1933,
og levde i komfort og trygghet mens krigen pågikk.
De har rett til tusenvis av dollar i en engangsbetaling
sammen med månedlige Holocaust-pensjoner.
Selve Holocaust-historiene kommer fra to kilder:
de fangede høye tjenestemennene i det nasjonalsosialistiske partiet
som ble tvunget og torturert under Nürnberg-rettssakene,
og de faktiske jødiske overlevende som kom ut av disse konsentrasjonsleirene.
Disse jødiske testamentene (vitnesbyrd?) varierte fra gassinger,
Jødespisende bjørner og ørner i bur,
fordamper 20 000 jøder nær Auschwitz med atomenergi,
torturere og drepe jødiske fanger
til tempoet til en spesialkomponert dødens tango,
dampende jøder i hjel som hummer ved Treblinka,
elektrokutte dem i hjel, musikalske leirhunder
rive jøder som spilte falskt i orkestrene til døde,
homofile som blir kilt i hjel, geysirer av jødisk blod,
jøder blir gjort til lampeskjermer og såpe,
vogner på skinner som kastet jøder direkte inn i ovnene,
nazistiske onanimaskiner og, ja,
ytterligere testamenter som ble gitt er like latterlige.
begravet i all hast
blod sprutet opp!
skumle fontene
...den ene tingen jeg aldri vil glemme at jeg hørte og han sa:
"nazistene tar våre unge jødiske spedbarn
og de river dem i to etter bena,
og de kaster dem i Nister.» Nister er en elv.
Så, sa de for hver person som kommer til å ta livet av dem,
de kommer til å torturere fem av oss i hjel.
Så straffet de oss. For hver mann som løp gjennom ledningen,
de tok hundre innsatte og de drepte dem foran alle.
Den største kjærlighetshistorien vi noen gang har fortalt på programmet.
Herman Rosenblat fikk internasjonal oppmerksomhet
for historien hans om å være en sulten liten gutt i en nazistisk konsentrasjonsleir
som ble kastet epler hver dag av en liten jente
på andre siden av gjerdet.
År senere, ifølge historien, møtte Rosenblat den samme jenta
på en blind date i New York City, og han fridde på stedet.
Han pleide å komme innom hver dag, bringe eplet, himmelen, (?)
jakken min, og et stykke brød og han pleide å si: "Jeg sees i morgen".
Historien landet Herman og Roma Rosenblatt på Oprah to ganger
og i aviser over hele verden.
De fikk også en bok- og filmavtale, men historien var ikke sann.
Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor fortalte du en så stor løgn til så mange mennesker så lenge?
Det var ikke løgn... det var, jeg... var fantasien min.
Og i min fantasi og mitt sinn trodde jeg det,
selv nå tror jeg at hun var der og hun kastet eplet til meg.
Hvordan kan du si at det ikke var løgn?
Det var ikke sant, og du vet at det ikke er sant.
Ja, det er ikke sant, men i min fantasi var det sant.
Medlemmer av hans egen familie sier at hans virkelige motivasjon var penger.
Herman og Roma Rosenblatt fortalte sin falske historie offentlig
i mer enn et tiår, men det hele falt fra hverandre for omtrent seks uker siden
etter at Holocaust-forskere beviste at det var fysisk umulig
for fanger å nærme seg gjerdet
i konsentrasjonsleiren der Herman ble holdt
og at Romas familie faktisk var mer enn 200 mil unna på den tiden.
Rosenblat er bemerkelsesverdig ikke angrende over sine mange år med løgn.
Jeg uttaler min kjærlighet til deg, for alltid.
Når du ser på det, gjør det deg ukomfortabel i det hele tatt?
Nei.
Tror du det var det rette å gjøre?
Ja.
Og mens du var oppe på scenen der foran alle disse menneskene,
i bakhodet tenkte du ikke
– «Jeg snakker ikke sant her»? - Nei.
Så hvis du måtte gjøre det om igjen, ville du fortalt den samme historien?
Ja.
Ville du?
Ja.
Jeg vet rett og slett ikke hva jeg skal si.
Jeg mener, det er hans fantasi, men han vet at det ikke er sant...
Han sier at han laget en fantasiverden og at han levde i den fantasiverdenen.
Og sønnen hans sier at han prøvde å stoppe ham.
Ja.
- God himmel. Ok, takk, Dan. - Glede.
Mietek Grocher reiser rundt i Sverige og snakker med barn,
fortalte dem om grusomhetene i de tyske konsentrasjonsleirene.
Det viste seg at historien hans var direkte plagiert
fra en skjønnlitterær bok kalt "Mila 18" fra 1961.
Joseph Hirt fra Pennsylvania holdt offentlige taler i årevis
hvor han hevdet å ha rømt fra Auschwitz
og møtte til og med den onde nazisten Dr. Josef Mengele.
Han har nå tilstått at han har diktet opp hele historien.
Han innrømmet at alt var løgn.
Hirt hadde til og med tatovert et falskt fengselsnummer på armen
å få folk til å tro på løgnene hans.
Otto ??? hadde i årevis fått utbetalt sekel for å forelese i tyske skoler
om hans opplevelser av Holocaust.
Han har snakket om Krystallnatten,
hvordan han mistet 72 slektninger, inkludert mor, far og søster,
og hvordan han selv ble internert i Buchenwald.
Nå innrømmer Otto imidlertid at hele historien var løgn.
Misha Defonseca skrev et bestselgende memoar
om hennes opplevelse av Holocaust.
Historien hennes ble publisert for nesten 20 år siden som
"Misha, et memoar fra Holocaust-årene."
Boken beskriver hvordan, da hun var 6,
hennes jødiske foreldre ble tatt fra hjemmet deres av nazistene
og hvordan hun dro over Belgia og Tyskland og Polen for å finne dem til fots,
levde opp stjålne matrester til hun ble adoptert av en ulveflokk.
Hun hevdet også å ha skutt en nazisoldat i selvforsvar.
Historien ble en stor bestselger og ble til og med filmatisert i Frankrike,
men i 2008 ble det funnet å være fabrikkert og alt var løgn.
Forfatteren hvis virkelige navn ble funnet å være Monique de Wael sa det
"Det er ikke den sanne virkeligheten, men det er min virkelighet ...
Noen ganger synes jeg det er vanskelig å skille
mellom virkeligheten og min indre verden."
Michele må nå betale tilbake pengene hun ble tildelt
som utgjør 22,5 millioner dollar.
Elie Wiesel har fortalt oss det i 50 år mens han var i Auschwitz
han ble tatovert på venstre arm nummeret A-7713.
Han legger også til at faren hans fikk nummeret A-7712,
men en ekte Auschwitz-overlevende, Myklos Gr�ner,
hevder at Elie Wiesel er en bedrager.
Myklos som faktisk var på leiren hevder at Elie Wiesel
stjal identiteten til en ekte mann ved navn Lazar Wiesel,
hvem nummeret A-7713 egentlig tilhørte.
Først av alt, hvis du ser på armene hans, har ikke Elie Wiesel en tatovering.
Nummeret A-7712 ble faktisk gitt
til en mann ved navn Abraham Wisel, Lazars eldre bror.
Elie Wiesel har aldri hevdet at han så noen gasskamre med mord.
I stedet hevder han at han var vitne til onde tyskere som kastet jødiske babyer
i gigantiske flammer som hopper opp fra en grøft,
men dette har også blitt avkreftet av forskere, historikere og ingeniører.
Auschwitz ble bygget på en sump med høyt vannstand
som gjorde det umulig for lik å ha blitt brent i grøfter.
For ikke å snakke om at det var umulig for menneskekropper
å bli fullstendig fortært av flammer på denne måten, på grunn av mangel på oksygen.
Myklos forteller imidlertid at han aldri så noen grøfter der barn brant.
Elie Wiesel forklarer det
«Noen hendelser finner sted, men er ikke sanne;
andre er, selv om de aldri har skjedd."
I 1986 møtte Myklos Gr�ner Elie Wiesel i Stockholm.
Myklos trodde at han skulle møte Lazar Wiesel,
men etter møtet sa Myklos:
«Jeg ble overrasket over å se en mann jeg ikke kjente igjen i det hele tatt.
Han var ikke min medfange."
Myklos ble også overrasket over at Elie ikke kunne snakke ungarsk,
men snakket engelsk med en sterk fransk aksent,
selv om Wiesel hevder at han er født i Ungarn.
Verken Elie Wiesel eller faren Shlomo Wiesel
er navngitt i noen poster fra Auschwitz eller Buchenwald.
Etter krigen sluttet Elie Wiesel seg til den jødiske terrorgruppen Irgun.
Uansett, Elie Wiesel ler i dag hele veien til banken
som hans bestselgende bok "Natt"
brakte ham internasjonal anerkjennelse og millioner av dollar.
Han vant til og med Nobels fredspris i 1986.
Av tusenvis av ekte jødiske overlevende fra de tyske leirene,
det internasjonale jødiske samfunnet
håndplukkede sionister og hatfylte løgnere
å spre anti-tysk propaganda.
Men det er selvfølgelig ikke alle jøder som lyver.
Mange jøder er ikke enige i Holocaust-narrativet.
Mange av dem vitnet om at de aldri så noen massedrap eller gassing,
men disse jødene har i praksis blitt tauset
av sionistiske organisasjoner mot ytringsfrihet for å dekke over sannheten.
Paul Rassinier ble arrestert av Gestapo i oktober
og deportert til Tyskland hvor han ble holdt fange
til slutten av krigen i konsentrasjonsleirene Buchenwald og Dora.
Rassinier ble opprørt av de mange løgnene og mytene
om konsentrasjonsleirene som ble sirkulert.
Franske motstandsmedlemmer som også ble internert
i forskjellige tyske konsentrasjonsleire under krigen,
inkludert Auschwitz og andre påståtte dødsleire,
de ga alle beretninger om deres behandling av tyskerne
og de benektet alle kunnskap om gasskamre
og et massemordsprogram i leirene.
Rassinier sa det
"Aldri på noe tidspunkt gjorde de ansvarlige myndighetene i Det tredje riket
har til hensikt å beordre eller faktisk beordre utryddelse av jødene,
på denne eller annen måte."
Maria Van Herwaarden testet om leiropplevelsen sin
i en Toronto tingrett i mars 1988.
Hun vitnet om at hun var vitne til døden til mange medfanger
av sykdom og spesielt tyfus, og hun så noen ta sitt eget liv,
men hun så ingen bevis i det hele tatt på massedrap,
gassing eller av et utryddelsesprogram.
Jøden Benedikt Kautsky, som tilbrakte årene
fra 1938 til 1945 i konsentrasjonsleire, tre av disse i Auschwitz, sa
«Jeg var i de store konsentrasjonsleirene i Tyskland.
Jeg må ærlig si at i ingen leir har jeg noen gang sett noe
som kan ha lignet gasskamre."
En jødisk kvinne ved navn Marika Frank
ankom Auschwitz-Birkenau fra Ungarn i juli 1944,
da 25 000 jøder visstnok ble gasset og kremert daglig,
ifølge den offisielle historien.
Hun vitnet etter krigen at hun ikke hørte og så ingenting til gasskamre
i den tiden hun var internert der.
Den jødiske forfatteren Gerard Menuhin sier
«Holocaust er den største løgnen i historien.
Tyskland har ingen skyld for andre verdenskrig."
Det jødiske presset har påført demokratiske samfunn lover
for å forhindre spørsmål og uopphørlig promotering og indoktrinering
av det samme avverget ubestridelige 'holocaust' ... beviser at det må være løgn.
Hvorfor skulle ellers ingen få lov til å stille spørsmål ved det?
Det sier jødisk professor Norman Finkelstein
«Holocaust viste seg å være det perfekte våpenet
for å avlede kritikk av Israel...
Holocaust kan likevel vise seg å være det største ranet
i menneskehetens historie."
Det sier den jødiske overrabbineren Arye Friedman
"Holocaust er en vellykket historisk fiksjon."
Den jødiske professoren Roger Dommergue sa:
Jeg vet at ??? av holocaust er en fullstendig forfalskning,
fordi det er veldig enkelt å gjøre, fordi det er et enkelt teknisk aritmetisk problem
som kunne løses av et barn på videregående.
Nå vet enhver kjemiker at du ikke kan gasse mennesker med cyanidsyre...
– Er det slik det heter på engelsk? - Ja, blåsyre.
Hydrocyansyre. 1000 eller 2000 mennesker om gangen er velkjent.
Og til og med de viktigste amerikanske jødiske avisene,
som American Jewish Year Book,
sa at det var 3 003 000 jøder i det okkuperte Europa i 1942,
så jeg ser ikke hvordan de kunne ha drept 6 millioner jøder
da det bare var 3 millioner. Jeg tror alle kan se det.
Jeg vervet meg i 1944. Det var i krigen, men krigen sluttet i 1945,
som alle trodde,
Jeg trodde at Hitler var et ekte monster som alle sa han var.
Men siden jeg har studert hva som skjedde under nazismen,
hva Hitler ønsket å gjøre og sa når du leste bøkene hans �
hvem som helst kan lese 'Mein Kampf', eller kan lese
"Myten om det 20. århundre", av Rosenberg,
og hvem som helst kan også vite (?) hva som har skjedd de siste 50 årene
da Hitler ikke hadde noe å gjøre og ikke den minste innflytelse,
fordi nazi har vært død nå i 50 år.
Det som skjedde, sa jeg i forelesningen mitt, det er helt utrolig.
Og på toppen av alt kan du se jødene.
Jeg fortalte deg at jeg studerte bøkene som virkelig uttrykker nazisme – det vil si
'Mein Kampf' og 'Myten om det 20. århundre' av Rosenberg.
Jeg studerte hva som skjedde under krigen og spesielt
hva Hitler faktisk gjorde som er skjult, som er skjult for oss.
Hva han gjorde i Tyskland.
Og det eneste vi vet om Hitler er at han drepte 6 millioner jøder
som ble henrettet i gasskamre som ingen noen gang så.
Det er det eneste folk vet om Hitler.
Men når du virkelig vet hva han gjorde, hva han faktisk gjorde i Tyskland,
når du har studert alt det,
du ser at du har vært helt, helt...
villedes, for å bruke et mildere begrep.
Stephen F. Pinter, som fungerte som advokat
for USAs krigsavdeling i okkupasjonsstyrken i Tyskland
og Østerrike i seks år etter krigen, kom med følgende uttalelse:
"Jeg var i Dachau i 17 måneder etter krigen som advokat for det amerikanske departementet,
og kan konstatere at det ikke var noe gasskammer i Dachau.
Det var heller ikke et gasskammer i noen av de andre konsentrasjonsleirene i Tyskland."
Jeg utfordrer historien din igjen. Det er absolutt ingen rekord
at 6 millioner mennesker ble satt i konsentrasjonsleirer.
De har bare 16 millioner til å begynne med.
Men til tross for jødisk motstand mot historisk integritet,
Holocaust-revisjonister bryter stengene
reist rundt deres samvittighetsfengsling og snakke ut.
Robert Faurisson, for eksempel, en anerkjent fransk spesialist
i dokumentanalyse, har opplyst at det ikke er funnet noe dokument
som beviser at en plan for "jødeutryddelse" av det tredje riket
ble noen gang overveid � utvisning, ja � men utryddelse, nei.
Som straff for å utfordre den offisielle Holocaust-linjen,
Faurisson har gjentatte ganger blitt utsatt for fysiske overgrep,
utallige rettslige handlinger, frysing av bankkontoen hans og store bøter.
I år 2000, den sveitsiske lærde Jurgen Graf,
forfatter av boken "The Holocaust Swindle",
etter å ha mottatt to års fengsel for angivelig
stiller spørsmål ved eksistensen av gasskamre i Auschwitz,
flyktet til St. Petersburg hvor han har levd siden som eksil.
Der i St. Petersburg er Graf engasjert i å undersøke sovjetiske arkiver,
som Graf hevder � når det er tillatt for løslatelse �
vil bringe jødisk offisiell versjon av Holocaust på kne.
Spesielt skandaløst, og et slag for ytringsfriheten og historisk etterforskning,
er arrestasjonen av den tyske advokaten Horst Mahler.
I 2009 ble Mahler dømt av to tyske domstoler
til elleve års fengsel totalt for "opinionsforbrytelser",
en av dem er Mahlers påstand om det
"den offisielle versjonen av Holocaust
er den største løgnen som noen gang er utført i menneskets historie."
Fordelene ved å overdrive Holocaust
har vært enorme for sionistiske jøder, både økonomisk og politisk.
Holocaust brukes i dag som et skyldvåpen
ettersom mange rasegrupper utnytter empatien
som hvite europeere er kjent for å ha,
for å skyld-tripe dem til en kollektiv skyld
ved å få hvite til å føle skam (skammes?) og skyldige over fortiden sin.
Gi dem skyldfølelsen.
Det er det, absolutt.
Vi må spille på den skyldfølelsen.
Jeg tar opp alt fra fortiden. 50 år.
Hvis venstresiden, kommunister eller jøder hører en person diskutere
alt relatert til immigrasjon, demografi eller raserealisme
de merker umiddelbart den personen som en
nynazisten, den neste Hitler eller antisemitten.
Dette gjøres for å stenge samtalen
og å få personen til å se ut som en hatefull bigot.
Egentlig ganske farlig, rasistisk, fascistisk retorikk.
Folk synes ikke det er greit å være en jævla nazist lenger.
Det er i grunnen det samme som å sitere Hitler.
En gjeng med opportunistiske, hat-fremmende fascister
prøver å fortsette (?) en sympati med søppelpropagandavideoer.
Jeg sammenlignet direkte alle han snakket om kulturmarxister
til de fascistiske bokstavelige nazistene som fant opp begrepet.
Rasisme er spesielt sensitivt
mot enkeltpersoner som blir myrdet i millionklassen.
Veldig rasistiske og antisemittiske ting. Dette er litt pinlig,
men dette treffer litt nær hjemmet, siden noen av familien min
stemmer overens med den måten å tenke på. De tror ikke det skjedde.
Skal bare slette all den historien.
Høres ut som bestefaren min eller en annen rasistisk person jeg kjenner. Skyld i jødene!
Dette er bokstavelig talt bestefaren min.
Selvfølgelig tror hun til og med at Holocaust til og med skjer.
Vel, jeg mener, han drepte som 6 millioner jævla jøder. Tro det eller ei.
Han drepte også 6 millioner jævla jøder. Hør, din jævla ku, ok?
Når du dreper 6 millioner jøder,
det spiller ingen rolle hva du gjorde tidligere.
– Holocaust? - Holocaust, ja.
- Vi skal snakke med Mercedes Carrera... - De 6 millionene.
6 millioner...
- Da jeg var... Da jeg var... - 6 millioner...
6 millioner...
Det var 6 millioner.
Holocaust-narrativet brukes til å styrke jødisk identitet,
samtidig som undergraving, demonisering
og delegitimering av hvit europeisk identitet.
Det brukes som et manipulasjonsvåpen mot alle hvite europeere.
Jeg har gjort min research. Jeg har gjort min research.
Du er jævla gammel. Åååå.
Du er en jævla hvit mann. Ja!
...i Amerika. Ja, se på alle de jævla svarte menneskene som er... meksikanere
Det er ikke noe problem sammenlignet med de svarte... politiet
Tull!
???
Du er en hvit mann!
Dette er jævla tull!
[i sakte film] Du er en jævla hvit mann!
Nå skylder du meg litt penger. Greit? Du skylder meg erstatning. Hvorfor det?
Fordi hver frihet jeg har,
og jeg har tatt for gitt hele livet mitt,
har blitt muliggjort av rikdom som mine forfedre stjal.
Greit.
Holocaust-narrativet brukes først og fremst for å motvirke politikk
som nasjonalisme og i stedet fremme globalisme
og multikulturalisme i den vestlige verden.
Europeere blir stadig minnet om
"Never forget. Never again", og at grusomhetene aldri vil gjentas.
Dette gjøres for å hjernevaske europeerne
å ikke stå opp for sin egen nasjon og rase.
Gjennom denne fortellingen støtter europeerne politikken
som beskytter rettighetene til minoritetsgrupper i stedet for sitt eget folk.
Enhver kritikk mot jødene eller den jødiske staten Israel
har praktisk talt blitt forbudt.
Det jødiske holocaust ble til en religion,
der ingen avvik fra ortodoksien er akseptabelt.
Selv om det har vært mange holocaust
og større folkemord gjennom historien,
det jødiske holocaust er det eneste som teller, og det er selvfølgelig
den eneste av hvis ortodoksi er kriminalisert til å stille spørsmål.
Faktisk er det den eneste historiske begivenheten
som er forbudt ved lov å stille spørsmål i mange land.
Grunnen til at du sannsynligvis aldri engang har hørt om denne forskningen
som har bevist at den offisielle historien er falsk
er fordi forskere som har våget å utforske de mange inkonsekvensene
og motsetninger i Holocaust-historien har blitt utsatt
til fysiske angrep inkludert trakassering, hærverk,
karriereødeleggelse, skyting ved skyting, fysiske overgrep
og til og med brannbombing av lageret som holder arbeidet deres.
Jødiske og sionistiske organisasjoner mot ytringsfrihet
gjør alt de kan for å undertrykke sannheten
gjennom sensurering av internett
og brenner bøkene som avslører løgnene deres.
Takket være presset fra organisasjoner mot ytringsfrihet,
Facebook, YouTube og andre sosiale medier
gjør sitt beste for å undertrykke og tie sannheten,
og vi kan ikke engang stole på at disse plattformene skal brukes i fremtiden.
Wikipedia og Google er begge overvåket
å passe den politisk korrekte fortellingen for å villede befolkningen.
Mo'etzet Yesha, i forbindelse med Mitt Israel,
har arrangert en instruksjonsdag for Wiki-redaktører.
Målet med dagen er å lære folk hvordan de kan redigere i Wikipedia,
som er den viktigste informasjonskilden i verden i dag.
Som et eksempel, hvis noen gjennomsøker Gaza-flotiljen, ønsker vi å være der.
Vi ønsker å være gutta som påvirker det som står der,
hvordan det er skrevet, og for å sikre at det er balansert og sionistisk av natur.
Jeg kom hit for å lære mer om hvordan vi, som israelere og som jøder,
kan forsvare Israel på nett, på internett
og spesielt i Wikipedia i dette tilfellet.
Wikipedia er et litt komplekst system
og det er noen ganger vanskelig å finne ut av reglene.
Jeg har personlig prøvd å redigere ting i Wikipedia som var mot Israel.
Kunnskap er viktig for alle som ønsker å være aktive
i å forsvare Israel på internett,
slik at vi kan gå og vi kan se informasjonen og vi kan si
"dette er ikke helt riktig, det er på den ene siden av historien"
Jeg kan, jeg har makt og rett til å endre det.
Og generelt sett er det så viktig for oss å være online,
jobber for å forsvare oss selv og bevise for verden
og for oss selv at vi er rettferdige, at vi har rett,
og fordi akkurat nå, hvis du ser på nettet,
hvis du søker etter bestemte termer med Israel
den er bare fylt med antisemittisme, antisionisme og søppel
og det er ikke nok av oss der ute som jobber for å motvirke det
og sørg for at den andre siden av historien,
vår side av historien, høyre side av historien,
vi får den riktige dekningen, dekningen den trenger, så...
I våre antatt frie og demokratiske land
som ofte er stolte av å være tolerante,
Tredjeverdens inntrengere voldtar nå europeiske kvinner
og fikk de mildeste straffene.
I mellomtiden, Holocaust-fornektere eller antisemitter
kan få mange års fengsel for bare å stille spørsmål ved en historisk hendelse.
Det er tydelig at myndighetene våre ikke jobber for folket vårt lenger.
I følge Gerard Menuhin,
det var 117 344 anklager om tankeforbrytelser
i de tyske domstolene i år 1994 til 2004.
Rundt 2000 mennesker blir stilt for retten hvert år for fornektelse av holocaust,
som kan gi inntil fem års fengsel og bot.
De fleste mennesker i England, Amerika, Australia
aner ikke hvilket tyranni dette landet er.
Vi har mer enn 2000 prosesser, mer enn 2000 forsøk i året
og som er verdt mer enn ti år.
Så du kan forestille deg hvor mange mennesker som har lidd av det
og familier har blitt ødelagt.
Og de mistet jobben og så videre og så videre. ??? sannheten
Og rett og slett for å spørre, rett og slett for å spørre etter kildene for det.
De fremmer ingen ideer, de bare spør
- Spørsmålene som du gjør. - Ja.
Ja, og nå i... det som skjedde i Paris er bare for oss,
fordi alle nasjonens ledere sa:
"Trykkfri og mening, frihet det er en stor ting for demokratiet."
Og derfor, sier jeg, bruker jeg denne friheten.
SANNHETEN FRYKTER IKKE UNDERSØKELSE MEN HOLOCAUST GJØR
Holocaust er en historie som globalistene
ikke tillat å bli diskutert eller avhørt.
Alle som stiller spørsmål ved historien, blir umiddelbart stemplet som en rasist,
en nazist som vil drepe 6 millioner jøder
og en Holocaust-fornekter, hater eller antisemitt.
Denne merketeknikken brukes for å motvirke diskurs
og diskusjoner knyttet til Holocaust i andre verdenskrig.
Holocaust-revisjonisme regnes i dag som en tabusak
med lover og fengselsstraff som gjelder for europeere
som stiller spørsmål ved den politisk korrekte Holocaust-narrativet.
Dette er et grovt brudd på artikkel 19
i FNs menneskerettighetserklæring.
Alle har rett til menings- og ytringsfrihet;
denne retten inkluderer frihet til å ha meninger uten innblanding
og å søke, motta og formidle informasjon og ideer
gjennom alle medier og uavhengig av grenser.
Bare det faktum at holocaust-fornektelseslover i Europa eksisterer
bør heve et øyenbryn.
Sannheten frykter ikke etterforskning.
Du trenger absolutt ikke lage lover for å beskytte historien,
med mindre du prøver å beskytte en løgn.
Sannheten står på egne ben.
Ja, Holocaust er big business,
fordi Tyskland så langt har gitt jødene,
Jeg tror minst 200 milliarder dollar, så det er big business.
Og noen av dere får fortsatt $1000 i måneden
og mange mennesker vet ikke dette,
og da skjønner ikke folk hvem som brakte slavene til Amerika.
De var jødiske skip.
Vent, vent, vent litt, det er noe helt annet.
La oss ta en pause. Fordi med problemet som vi snakker om i dag er
om det var Holocaust eller ikke.
Vi skal snakke om slaveri og hvem som brakte dem hit senere.
Vi kommer tilbake etter denne [kommersielle]