Diamanty nakonec očividně nebudou tak vzácné.
A přesně proto si žádný vybírat nehodlám.
Nehledě na to, kolik šperků mi úzkostlivé matky pošlou.
Takže se vás poslední Listy lady Whistledownové nijak nedotkly?
Jak tvrdí, že se bojím zvolit diamant sezóny?
Proč bych měla?
Slečna Edwina, kterou jsem vybrala loni,
si prý našla skvělou partii v zahraničí.
Vskutku, Veličenstvo.
Tak proč nenavázat na svůj předchozí úspěch?
A hrát Whistledownové do karet? Nikdy.
Navíc se mi letošní debutantky ještě vůbec nepředvedly.
Mám-li některou z nich poctít svou přízní, musí si ji vysloužit.
Chápu.
Zvolím jedině někoho, kdo...
Kdo zazáří?
Přesně tak.
Můj zářivý diamant získá toho nejlepšího nápadníka,
čímž Whistledownové jednou provždy dokážu,
že to ona by se měla bát.
Nejlaskavější čtenáři,
říká se, že hlupáci okamžitě soudí,
zatímco moudří bdí a vyčkávají.
Slečna Hendersonová, jež dle mnohých zůstala na ocet,
před lety triumfovala nad debutantkami a provdala se za hraběte Frasera.
Slečně Dunhamové bylo souzeno stát se starou pannou,
dokud se neprovdala za barona Elyho.
A slečně Kathani Sharmové se ve zralých šestadvaceti letech
i přes svůj věk podařilo získat srdce
jedinečného vikomta Bridgertona.
Ještěže vám matka ty šaty nechala.
Zrcadlo nelže.
Pravda je taková, že z kamene, jejž někteří zavrhnou jako obyčejný,
se občas může vyklubat drahokam.
Přesně to nový baron z Kentu se svou rodinou
zjišťuje tento týden.
Zde je východní a tady západní křídlo.
Následujte mě...
Hoši!
Na nic nesahejte.
Nahoře najdete knihovnu společně s hudebním a soukromým salonkem,
čítárnu a pracovnu.
Kolik že tu je místností?
Včetně pokojů pro služebnictvo 27.
A hlavně paní Khannovou neobtěžujte, nebo je budete uklízet.
Zde je vaše ložnice, paní Mondrichová, a pan Mondrich bude spát naproti.
- Oddělené pokoje? - Jistě.
Tak to chodí.
A jindy se zase zdánlivě drahé kameny
pod tlakem roztříští jako sklo.
Neskutečné.
Sídlo Kentových připadlo synovi boxera.
Co když na to naše čeká nějaký obchodník nebo kominík?
Nestrachujte se, milostpaní. Ony to vaše dcery zvládnou.
Házím.
Dobrý bože...
Jdu se s Rae projít na Rotten Row, mamá.
- Nevidíš, že máme práci? - Chytej.
Jedním si je pisatelka těchto řádků jistá.
Diamanty nejsou jediné drahokamy, jež se třpytí.
Procházela by ses radši s debutantkami?
Pozoroval bys radši trávu růst?
A po mně se rozhodně neohlíží.
Pořád nechápu tvůj nový životní postoj.
Nebavíš se s nikým kromě Cressidy.
Nosíš stuhu, ale nemáš vějíř.
Proč se tolik staráš o mě? Někdo se nám tu přece změnil ještě víc.
Neslíbil jsi Anthonymu, že se budeš snažit?
Uvidíme se později.
Některá z dam možná bude mít vějíř navíc.
Nejspíš se oteplí.
Takže... jak začneme?
Neexistuje nějaká kniha o šarmu?
Určitě chceš mou pomoc, když mě Listy tak strhaly?
Lady Whistledownová se šeredně plete. Nevšímejme si jí.
Vskutku. Dříve nebo později ji odhalíme
a řádně oslavíme její pád.
A dost už o knihách.
Pokud si chceš najít nápadníka, nesmíš se stranit života.
Nejdřív si ozkoušíme tvé dovednosti.
Žádné nemám.
Ovívat se vějířem a pomrkávat snad zvládneš.
To často bohatě stačí. Muži jsou vcelku jednoduchá stvoření.
Dobře, můžu ti to zkusit ukázat.
Mně ne.
Jim.
Pánové, slečnu Featheringtonovou jistě znáte.
Tuze ráda vás všechny vidím.
Máme to ale přenádherné počasí.
Takové...
Vypadáte rozrušeně, slečno Featheringtonová.
Vůbec ne.
Omluvte mě. Je mi skvěle, můj pane.
BRIDGERTONOVI
Včera prý do města dorazil lord Courtenay.
Ano.
Slyšela jsem, že je pohledný a má zájem o hudbu.
Takže je vhodný nápadník pro Francescu?
A není jediný.
Lordové Petri a Godwin jsou také velkými příznivci umění.
- Jsou pohlední? - Musíš si s nimi promluvit.
- Vždy je lepší mít víc možností. - Třeba jich máš víc, než tušíš.
Dnes jsem k vám na čaj zavítala proto,
že Její Veličenstvo nakonec nad touto sezónou nezlomilo hůl.
Pořád hledá svůj diamant, jen pod jiným jménem.
Stále doufá, že se jí mladé dámy předvedou.
Opravdu?
Vskutku.
A může se jím stát kdokoliv.
Kdokoliv?
Kdokoliv, kdo byl již uveden do společnosti.
Ano. Budeme s ní mít...
Příprava na dědění je vyčerpávající.
Mám tvoje vyčerpání brát jako dobré znamení?
Že se zabýváte... nezbytnými činnostmi?
S Albionem jsme ráno měli tři obchodní schůzky.
Obchodní schůzky? S kým?
S čalouníkem, obchodníkem s hedvábím a...
Paní Varleyové o tom neříkejte, ale i s novou hospodyní.
Až ze mě bude lady, chtěla bych pár věcí obměnit.
Mně ale Varleyová vyhovuje.
Nemyslíte si, že to obě berete za špatný konec?
Snad mám právo doufat, že byste obě brzy mohly
poctít naši rodinu dědicem.
Mamá! To se přece nesluší.
Albion a já pro sebe hoříme vášní.
- Samozřejmě. - Dobře. A ty?
Ten čaj je nějaký hořký.
Čaj mě nezajímá.
Ano, mamá. Sdíleli jsme spolu lože.
No to doufám.
A jak často?
Jednou.
O svatební noci.
Ty si myslíš, že se v tobě to dítě jen tak zjeví?
Abyste ho zplodili, musíte lože sdílet často.
Já se ale chci mužem chlubit, ne být zalezlá v posteli.
Jsem pak rozcuchaná.
Jestli chceš vyhrát, musíš se víc snažit.
Přichází úplněk.
Zvěstovatel plodnosti.
Měla bys toho jaksepatří využít.
Přijdu pozdě.
Moc jsem si to užil, dámy.
Zítra ve stejný čas?
Možná.
Vážně chceš v těch lekcích pokračovat?
Nebudu ti zazlívat, když to se mnou vzdáš.
Popravdě žádné lekce nepotřebuješ.
Ano, jsem ztracený případ.
Jsi velice bystrá.
Lekce nepotřebuješ, protože už vše znáš.
Ujišťuju tě, že neznám.
Pamatuješ na naše první setkání? Vyjel jsem si na projížďku,
když vtom na mě zaútočil ďábelsky žlutý klobouk.
Vítr mi ho sfoukl z hlavy.
Můj pád do bahna tě pobavil tak jako tak.
Omluvila jsem se.
Ano, a byla jsi při tom neskonale šarmantní.
Škádlila jsi mě. Zcela nemilosrdně.
A já nejspíš vím proč.
Protože jsme byli děti.
Nechovali jsme se rozpačitě jako dospělí.
Bylo nám jedno, co si o nás myslí okolí.
Ve společnosti je třeba dát na názory ostatních.
Je založená na tom, co si o tobě myslí druzí.
Víš, co jsem zjistil v zahraničí?
Nikdo mě tam neznal.
Nikdo nevěděl, kým mám být.
Nemusel jsem být Colinem Bridgertonem, jakého znají tady.
A tak jsem našel sám sebe.
Život podle cizích pravidel je past.
Jakmile se od nich oprostíš, otevře se ti celý svět.
To se ti lehko řekne.
Proč si hledáš manžela?
Abych získala svobodu.
A cítila se klidnější.
Aha.
S tím ti pomůže, když najdeš vnitřní klid.
Co tě na světě uklidňuje ze všeho nejvíc?
Kdy se cítíš nejlíp?
Bývalo to při nedělním čaji u vás doma.
Mohla jsem být bez dozoru a sama sebou,
ale tyhle doby už jsou dávno pryč.
Mrzí mě, že jste se s Eloise rozhádaly.
Co se vlastně stalo?
Už bych měla jít.
Než si nás někdo všimne.
To je ono!
Dlouho jsem do vašeho obchodu nahlížela jen přes výlohu,
ale vejít dovnitř skýtá ještě větší potěšení.
Předpokládám, že těch je váš život poslední dobou plný.
Zdědila jsem přes 30 šatů. Všechny zoufale potřebují upravit.
Bývalou lady Kentovou jsem prakticky prosila,
aby mi dovolila ušít něco současnějšího,
ale trvala na tradičních modelech.
Co kdybyste část svého nově nabytého jmění
investovala do něčeho modernějšího?
Měla bych smetánce ukázat,
že alespoň něco zůstalo při starém.
Chápu, že váháte,
ale pamatujte, že smetánka si na neurozených vždy smlsne,
a když jí vyhládne, bývá nedůtklivá.
MODISTKA
Děvčata.
Podívejte na ten nádherný satén ve francouzské modré.
Tímhle královnu zaujmeme.
Ještěže zaměstnáváš všechnu matčinu pozornost.
Nemusím nápadníky řešit další rok. Možná déle, jestli taky počkáš.
Budu tě muset zklamat, ale vyhlídky na manželství
jsou pro mě snad jediným vítaným aspektem sezóny.
Chci si někoho najít, než se o mě začne zajímat královna.
Myslela jsem, že s tím přestala.
Podle lady Danburyové ji jen zatím nikdo neoslnil.
Když o její přízeň budou bojovat i další,
matčiny intriky možná přijdou vniveč.
Slečno Hartiganová. Slečno Malhotrová.
Donesly se ke mně velmi zajímavé zvěsti.
Váháš, Hyacinth?
Neváhám.
A přesto na tebe čekáme.
Buď rád, v minulém kole tě pěkně obrala.
Taktizuju.
Nic měnit nechci.
Teď váháš ty.
Já bych rád měnil.
Pokládám.
- Zbabělče. - Plánoval to.
Kvůli Hyacinth potřebujeme víc peněz.
- Nepodvádíš? - Jsem snad kouzelnice?
Pokud ano, rádi se něco přiučíme.
Ne, děkuji. Počkám tady.
Penelope.
Očekával jsem tě.
Nápodobně. Raději jsme se ale měli sejít na trhu.
Trh dnes vynecháme.
Půjdeme do našeho salonku.
Ale proč?
Kvůli tvé lekci.
Čeká na mě služebná a Eloise...
Ta je s máti a Francescou u modistky.
- A co zbytek tvé rodiny? - Hrají karty na zahradě.
Viděla jsi nás hrát pall-mall. Víš, jak jsme soutěživí.
Hyacinth ráda vyhrává, Gregory nerad prohrává
a Benedict si užívá tu podívanou.
Věř mi, ani jeden z nich se od toho stolu jen tak nehne.
Říkala jsi, že se u nás cítíš dobře, takže budeme cvičit tady.
Tak jsem se tu cítila kdysi.
Potřebujeme být o samotě.
Služebná na tebe počká venku
a my můžeme předstírat, že jsme na plese.
Přeskočilo ti?
Představ si to.
Kvarteto sedí u klavíru a připravuje se na pařížskou čtverylku.
Zde na pohovce
několik matek debatuje o volbě dekoru.
Tady naproti
gentlemani vyzývají mladou dámu k tanci.
A zde máme stůl s limonádou,
u kterého naše lekce začíná.
Dobrá tedy.
Mám flirtovat s imaginárním violoncellistou?
Ne, s okouzlujícím nápadníkem, kterého jsi právě potkala.
Se mnou.
S tebou?
Nikoho vhodnějšího neznám.
- Přede mnou se nemusíš stydět. Známe se. - Přesně proto se stydět budu.
Omlouvám se. Já jen...
V hloubi duše vím,
že dokážu být chytrá a zábavná, ale...
můj důvtip se vždycky ztratí cestou k ústům
a já něco řeknu špatně, nebo ještě častěji vůbec nic.
Nepřemýšlej nad tím, co je špatně.
Co bys mi jakožto nápadníkovi řekla,
kdyby ses nemusela zabývat tím, jak to vezmu?
Vaše oči...
jsou pozoruhodně modré.
A když jste laskavý, září snad ještě jasněji.
Kdybys byl můj nápadník, řekla bych něco takového.
To bylo poměrně přímočaré.
- Podle mě by mi měly poděkovat. - To pak můžeš vysvětlit mamá.
- Eloise. - Schovej se v pracovně.
„Mohu s jistotou prohlásit,
že Paříž má jedny z nejkrásnějších žen na světě.
Mám štěstí, že jimi mohu být obklopen.
V alejích Le Marais, občas v kouzelných kavárnách podél Seiny
a někdy i o samotě v noci.“
„Ve chvílích,
kdy mé prsty tančí po jejich pihách od tváře až po klíční kosti
nebo kdy sleduji hvězdný svit ozařující jejich pleť,
žasnu nad tím, jak můžu mít k někomu tak blízko
a zároveň tak daleko.“
Pen.
- Ty jsi to četla? - Já nechtěla.
- Brát do ruky můj deník? - Vím, že jsem to neměla dělat.
Přesně tak, není určený pro cizí oči.
- Sakra! - Tvoje ruka!
- To nic. - Jaké nic? Nehýbej se.
Prosím.
Podej mi ji.
Umíš...
skvěle psát.
To by pro dnešek raději stačilo.
Uvidíme se večer?
Ano. Děkuji za tvou... lekci.
Nějaké šperky, milostpaní?
V jednoduchosti je krása.
Nepodíváte se alespoň?
Možná jsme měly jiný vkus na šaty...
ale na šperky lady Kentová rozhodně měla oko.
Trápí tě něco?
Penelope dnes byla u nás.
Omlouvám se.
Netuším, jak se chovat, když nevím, co se mezi vámi stalo.
Odcizily jsme se.
To už jsi říkala.
- Chceš, abych se jí stranil? - Ne.
Nechci, aby zůstala bez přátel. Teď má možná jen tebe.
U nás ji ale vidět nemusím.
Jistě.
Jak se má?
- Penelope? - Tedy... Nepotřebuju znát detaily.
Jen se chci ujistit, že netrpí nebo... není zkormoucená.
Ani jedno z toho.
Vlastně je odhodlaná si letos najít manžela.
Manžela? Penelope?
To se jí vůbec nepodobá.
Možná se změnila.
Snad by nechtěla tebe?
Ne, já jí jen pomáhám.
Je to moudré? Co když na to někdo přijde?
A kdo jí má pomoct? Nemá žádné mužské příbuzné.
Ano, ale ty jsi žádaný nápadník.
Možná dokonce ten nejžádanější.
- Nepůsobilo by to dobře. - To ne.
A proto si to necháme pro sebe.
Konečně se začaly snažit.
Vskutku, Vaše Veličenstvo.
Možná až příliš.
Kéž by ses bývala svoji první sezónu také klaněla tak hluboce.
Má drahá,
dobře víš, že ti letos žádné nápadníky nutit nehodlám.
Možná by ses ale mohla seznámit s dalšími mladými dámami,
aby ses pořád nebavila jen se slečnou Cowperovou.
Plánuju to.
Myslíš to vážně?
Slečno Bridgertonová. Neprošla byste se s námi?
To si rozhodně nenechám ujít.
Božínku.
Tak jsme zbyly dvě. Pozdravíme královnu?
Nemůže to počkat?
Lady Danburyová zmiňovala nápadníka se zálibou v hudbě.
Hned několik.
Začneme jedním a uvidíme, jak to půjde.
Dobrý večer, pane Bridgertone a pane Bridgertone.
Dámy! A další dámy!
Začaly lovit ve smečkách.
Ještě jsem vás neviděla na parketu.
Co ty na to, bratře?
Zatančíš si?
Ano.
Smím prosit, slečno Stowellová?
Pane Dankworthe. Pane Finchi.
Kde jsou vaše dámy?
Moje se mi ztratila někde na tomto úchvatném bále.
Já tu svoji poslal pro něco sladkého.
Vaše žena je také sladká.
Kdybyste si ji vychutnával stejně jako jídlo, už by byla v očekávání.
Prudence je takový bonbónek.
Křehká a velmi po chuti.
Pane Dankworthe, vy jste tak... pohledný.
Jdu vám je najít.
Už ti někdo řekl, že z tvé matky jde hrůza?
Dobrý večer.
Co tvá ruka?
Mnohem lepší. Díky tobě.
Omlouvám se, že jsem ti četla deník, ale píšeš vážně skvěle.
Tak lehce a nenuceně, což je vážně těžké.
Kdybys dovolil, ráda bych si přečetla víc.
Uzavřeme dohodu?
Když oslovíš alespoň jednoho lorda, zvážím to.
Dobrá.
Koho navrhuješ?
Jeho. Lorda Basilia.
Lord Basilio je vikomt.
A ty zase Penelope Featheringtonová.
Je jen tvůj.
Dobrý večer, slečno.
Vůbec jsem si vás nevšimla.
Nevadí. Stejně se snažím být zdrženlivější.
Není na to život až příliš krátký?
Jste v pořádku, můj pane?
Opustil mě tak náhle. Promiňte. Omluvte mě.
Pen. Co se stalo?
Nedávno mu zemřel kůň.
- Utahuješ si ze mě? - Ne.
Coline!
Odpusť mi. To jsem netušil.
Všichni tu jistě netruchlí.
- Tak poklušeme dál. - Coline!
Kdykoliv se rozhádám s nějakým známým,
nejvíc mi pomůže předstírat, že prostě skonal.
To s Penelope asi nepůjde.
Leda bych dělala, že je to duch. Dnes byla u nás doma.
Pročpak?
Zdá se, že jí Colin pomáhá s hledáním manžela.
A to jsme měly zůstat na ocet.
To je od tvého bratra pohoršující.
A pro Penelope je to ještě horší.
Ona tě možná za mrtvou nemá,
ale její city vůči tobě se zjevně změnily.
Možná bys měla změnit i ty své?
Ano, máš pravdu.
Eloise, máte nějaký zvláštní talent, kterým hodláte oslnit královnu?
Talent? Ne.
Leda bych počítala schopnost říkat nepatřičné věci.
Francouzštináři jsem jednou omylem řekla, že je „une chouette“.
Sova? To snad ne.
Panu Beaufortovi? Pravda, je takový huňatý.
Sovy mají bohužel peří, ne srst,
takže bych selhala, i kdybych ho opravdu chtěla urazit.
Absenci talentu nemůžu zazlívat učitelům.
Přece jen jsem pěkné kvítko.
Právě jsme váš talent objevily.
Ano, jste velice zábavná řečnice. Povězte nám víc.
Jste skvělý tanečník, pane Bridgertone.
Bylo mi potěšením, slečno.
Omluvte mě.
Už chápu, proč k nám nikdo nechodí.
Pane a paní Mondrichovi, vítejte mezi společenskou smetánkou.
V ringu jsem mnohokrát skoro přišel o život,
a přesto jsem mnohem nervóznější
z dnešního tance a konverzace.
Alespoň můžeš používat ruce. Já jimi stěží pohnu.
Oba vypadáte znamenitě. A nenechte se zastrašit.
Pokud nepůjdete proti proudu, jistě si to tady moc užijete.
Zdálo se, že se s tou slečnou bavíte.
Dvoříte se jí?
Ne. Slečna Stowellová je okouzlující, ale jen jsem šel s proudem.
Nejsem si jistá, že to slečna bere tak nonšalantně jako vy.
Omluvte mě, potřebuju ratafii.
Jsem teď nervózní i za vás.
Jeden tanec a všichni najednou vědí, že jste k mání.
Jak se máme naučit všechna tahle společenská pravidla,
když unikají i někomu, kdo se v tomhle světě narodil?
Vidíte ty dva?
Lord a lady De Leonovi.
Tančit s jedním partnerem tolikrát po sobě je nezdvořilé,
ale oni se od sebe nedokážou odtrhnout.
A lord a lady Singerovi...
Podle pravidel by si člověk měl dát tak jednu dvě skleničky.
Jenže oni pokaždé skončí takhle.
Nalití jako sudy
a šťastní.
Víte, co mají všichni společného?
Jsou manželé, jako vy dva.
Všechna ta pravidla mají rozvířit manželský trh.
Jakmile člověk splní svou roli
a úspěšně si najde partnera,
je volný.
Francesco. Drahoušku.
Lord Petri na hudbu nedá dopustit
a sám prý umí skvěle hrát na violoncello.
Vdova vikomtka mi lichotí.
Má láska k cellu převyšuje mé schopnosti.
Violoncello je krásný nástroj.
Vskutku.
Jakou hudbu máte nejradši?
Poslední dobou holduji Riesovi. Jeho klavírní trio je krásné.
Nebo Beethovenova „Appassionata“. Tu bych mohla poslouchat pořád.
To je velice... expresivní hudba.
Slyšel jsem zvěsti, že to trio napsal,
aby se vyznal mademoiselle Ludwigsové.
Také to z té hudby cítíte?
Tudy, má drahá.
Největší dojem na mě dělají jeho harmonické postupy.
Matka ve svém přirozeném prostředí.
Neustále číhající v záloze.
Lady Danburyová.
Po Eloisiných loňských přešlapech mám strach na další dceru příliš tlačit,
ale zároveň se bojím, aby si nezvolila prvního „dostačujícího“ nápadníka.
A nikdy nevykročila ze svého přirozeného prostředí.
Vskutku zapeklitá situace.
Možná ovšem bude lepší,
když ji z něj nebudete nutit vykračovat.
Pojď sem.
Za mnou.
Třeba už jsem v očekávání. Měla bych jíst za dva.
Ty jsi leda tak namyšlená za dva.
To by stačilo.
Proč se nebavíte s manželi, které jsem vám tak pracně sehnala?
Můžete je naladit na později.
My spolu ulehli před plesem.
Ztiš se! Tady o tom nemluv.
A co ty?
Už jste...
Začali jsme.
Prostě...
si to vůbec neužívám.
Ženská rozkoš je o něco méně přímočará než ta mužská.
Poslyš, když...
do tebe vnikne...
Vnikne?
Kam by vnikal?
Co proboha s panem Finchem děláte?
Líbáme se,
on pak podivně hekne
a jde si vyměnit kalhoty.
On si je nesundává?
- Jistěže ne. - Za co mě neustále trestáš?
Už mě nebaví, jak se přede mnou mohou přetrhnout.
Víc vidět nepotřebuji. Pro dnešek odcházím.
Než půjdete...
Viděla jste ten Gérardův obraz v zadní místnosti?
Podle mě by vás mohl
rozhodně oslnit.
Odchází. A přitom skoro s nikým nemluvila.
Konečně se můžu v klidu nacpat čokoládou. Omluvte mě.
Nestihly jsme se jí předvést.
Nemáte alespoň nějaké klepy?
Zrovna mě nic nenapadá.
Dobrý večer, můj pane.
Slečno Featheringtonová. Příjemný večer, že?
Jistě.
Veličenstvo si prý stále nevybralo diamant
a způsobilo tím mezi mladými dámami nemalý rozruch.
Na plané fámy mě neužije.
To máte pevnější vůli než já.
Já na ně nedám dopustit.
Nejsem na to hrdý, ale když mají vycházet Listy,
čekám u dveří a zhltnu je, jakmile dorazí.
Vážně? Přiznávám, že Listy lady Whistledownové mě baví.
Četla jste to o hospodyni lady Carterové?
Lady Houghtonová ji ukradla.
Proto se lady Carterová dnes nedostavila.
- Hezký zbytek večera. - Můj pane.
Coline, lord Remington se k nám zítra chce zastavit.
Vynikající.
Líbí se ti?
Náš rozhovor jsem si užila. Moc.
On jistě taky.
Je nemístné, že slečna Penelope jeho pomoc přijala.
Podle mě spíš ubohé.
Je to od něj milé, ale nepřehání to trochu?
Nikdy bych nevěřila...
Je vyřízená.
Pardon, o čem si to šuškáte?
Pane Bridgertone, zajímalo nás, proč takový žádaný gentleman
pomáhá staré panně shánět manžela.
Obzvlášť někomu, komu už ani není pomoci.
Vlastně je mi jí líto.
Počkej, Pen!
Už se těším na další vydání Listů.
Jistě to bude jejich hlavní téma.
Eloise! Ty jsi někomu řekla, že pomáhám Penelope?
Ne. Nechtěla jsem...
Takže řekla?
- Svěřila jsem se Cressidě. - Jak jsi mohla?
Nikdy nepochopím, proč se místo Penelope přátelíš s ní.
Čím si od tebe zasloužila takovéhle zacházení?
To bylo ohromující.
Odpusťte, Veličenstvo. Jen jsem si chtěla vydechnout.
Nacházíte potěšení ve vlastních zálibách. Nehrajete pro mě,
ale pouze pro sebe.
Bravo.
Jste naprosto... oslňující.
Má paní.
Co tady děláš, Wille?
Nemáš spát ve vlastní ložnici?
Nehodlám spát.
Alespoň prozatím.
A až se mi začne chtít, zalehnu tady
se svou krásnou manželkou.
Ne v tom studeném, osamělém pokoji.
Slyšel jsi paní Khannovou. Tak se to nedělá.
- Nemůžeme... - Ale můžeme.
Můžeme si dělat, co chceme, Alice. Tohle je teď náš život.
Jsme sezdaní šlechtici.
Titul má jen náš syn.
Všichni jsme šlechtici.
Nejspíš...
se bojím toho, že něco udělám špatně
a někdo nám zase všechno vezme.
Uměli jsme využít příležitosti, ale všechno jsme si vydřeli.
A... pořád se mi honí hlavou...
- Čím jsme si to zasloužili? - Ničím.
Stejně jako každý vikomt, hrabě nebo baron.
Naprosto ničím.
Tohle všechno je teď ale naše, tak si to užívejme.
Už žádné odříkání ani spaní v oddělených ložnicích.
Žádné staré oblečení po lady Kentové.
Pryč s oblečením po lady Kentové.
Pryč s oblečením.
Ale...
ty šperky si nechám.
No vidíš to.
Za svitu měsíce
je snadné mylně předpokládat, že nás nikdo nevidí.
Možná proto se včera obě sestry Featheringtonovy
se svými manželi potají odplížily před koncem plesu.
Nesmíme však zapomínat, že i pod rouškou noci
nás neustále někdo pozoruje.
Dobrý večer. Nesu vám psaní, milostpaní.
Děkuji.
Omlouvám se za vyrušení.
Dej vědět paní Walshové.
Budeme mít návštěvu.
Všichni víme o jedné mladé dámě, jež si jistě přeje,
aby její plány zůstaly tajemstvím.
Penelope Featheringtonová si byla natolik jistá,
že si sama manžela nenajde,
až musela o pomoc požádat pana Colina Bridgertona.
Věděli jsme, že její manželské vyhlídky jsou více než mizivé,
ale po tomto skandálu
si už jistě nemůže dělat sebemenší naděje.
Eloise. Tady tě mám.
Tohle jsi chtěla?
Nevím, o čem to mluvíš.
Musíš přece vědět, že se všechny klepy dostanou do Listů.
Možná jsi to tajemství roznesla naprosto záměrně!
Anebo si prostě nedokážeš pomoct?
Já nic neroznesla,
ale slečna Livingstonová u nás postávala a pak ostatním něco šeptala.
A ty jsi nebyla zrovna diskrétní.
Kdyby ti Penelope neležela v žaludku, necítila bys potřebu ji pomlouvat.
Chápu, že tě ta krutost znepokojuje,
ale možná by ses neměla dívat na mě,
ale sehnat si zrcadlo.
Četla jsi to?
- Řekni, že to není pravda. - Nemůžu.
Penelope...
Jak můžeš být tak lehkomyslná?
Tolik jsme si toho vytrpěly. A teď ještě tohle.
Bylo hloupé ho o to...
Ne, hloupé byly tvé nerealistické představy
o vlastních vyhlídkách.
Myslela jsem si, že sis ty šaty nakoupila jen z rozmaru.
A ty jsi přitom upřímně věřila,
že by sis třetí rok od debutu mohla někoho najít?
Život bez manžela není konec světa.
Věř mi, muži ti často nadělají mnohem víc starostí než radosti.
Autorku těchto řádků by nepřekvapilo,
kdyby se slečna Featheringtonová
zatoužila jednou provždy navrátit zpět do stínu.
Slečno.
Máte návštěvu.
Co tady děláš?
Zaplatil jsem jí za chvilku o samotě.
Musel jsem tě vidět.
- Četl jsi Whistledownovou. - Je to bestie.
Informuje o posledním dění.
Jinak by to bylo podezřelé.
Můžu si za to sama.
Jsem směšná a hloupá, že jsem vůbec doufala v lásku.
Takhle nemluv.
Návrat do stínu by jí nejspíš jen prospěl.
I ten nejtenčí paprsek světla
totiž může probudit tu nejnebezpečnější z emocí.
Naději.
A jakmile dámy ztratí naději, občas se uchylují k neuváženým krokům.
Coline...
můžu tě o něco požádat?
Jistě.
Po...
Políbil bys mě?
- Penelope... - Klidně jen tak.
Nic bych od tebe neočekávala, ale nikdo mě ještě nikdy nepolíbil
a už nejspíš ani nepolíbí.
Kdybych zítra umřela...
- Neumřeš. - Ale mohla bych a nepřežila bych to.
- Vždyť už bys byla mrtvá. - Nechci umřít nepolíbená.
Prosím.
Coline.
Děkuju.
PODLE ROMÁNŮ JULIE QUINNOVÉ
Překlad titulků: Eliška K. Vítová