Úgy tűnik, hogy a gyémánt mégsem olyan ritka ékkő.
És én pontosan ezért nem választok idén,
bármennyi ékszert küldjenek is az aggodalmaskodó mamák.
Ezek szerint kicsit sem zaklatta fel önt Lady Whistledown publikációja?
Hogy szerinte félek gyémántot választani?
Miért félnék?
Úgy hallom, tavalyi választottam, Miss Edwina
külföldön nagyszerű férjet fogott.
Így van, felség.
Hát miért ne folytatná e sikersorozatot?
Hogy Whistledown megkapja, amit akar? Hát juszt sem!
Emellett még közel sem láttam eleget az idei lányoktól.
Aki kiérdemelné e kegyet, annak többet kell tennie érte.
Értem.
Olyasvalakit kell választanom...
...aki szikrázik!
Pontosan.
Az én szikrám legyen a szezon legjobb partija!
És akkor Whistledown megtanulja egyszer s mindenkorra,
hogy neki van félnivalója.
Kedves olvasó!
Azt mondják, bolond, ki hamar ítél,
és az a bölcs, ki figyel és kivár.
Sok éve Miss Hendersonról úgy hitték, bizton pártában marad,
mégis sok elsőbálozót megelőzve lett Fraser gróf felesége.
Miss Dunhamet már-már vénlánysorsra ítélték,
mígnem hozzáment Ely báróhoz.
És Miss Kathani Sharmának igen érett korban,
26 évesen sikerült elnyernie nem más,
mint Bridgerton vikomt szívét.
Örömmel látom, hogy megtarthatta a ruháit.
A tükör soha nem hazudik.
Az igazság az, hogy ami sokak számára közönséges kőnek látszik,
arról idővel kiderülhet, hogy ritka ékkő.
Ezt Kent új bárója és annak családja
épp e héten tanulta meg.
Arra nyílik a keleti szárny, erre a nyugati.
És ha követnének, kérem...
Fiúk!
Senki se nyúljon semmihez!
Az emeleten megtalálják a könyvtárat, a zenetermet,
a privát szalont, az írószobát és a dolgozószobát.
Összesen hány szoba van?
A személyzeti lakrésszel 27.
És ne zavard Mrs. Khannát, különben te takarítod mindet!
És ez itt az ön hálója, Mrs. Mondrich,
szemközt Mr. Mondrichéval.
- Külön hálók? - Hogyne. Ahogy annak lennie kell.
Ám olykor az is megesik, hogy ami értékes ékkőnek tűnt,
nagy nyomás alatt úgy törik, akár az üveg.
Hihetetlen!
A Kent-birtokot egy bokszoló fia örökölte.
Mi jöhet még? A miénk egy szatócsra vagy kéményseprőre száll?
Ne aggódjon, asszonyom! Az egyik lány biztosan ügyes lesz.
És megy is!
Édes istenem!
Mama! Rae elkísér a Rotten Rowra levegőzni.
- Nem látod, mennyi a dolog? - Hamm!
E sorok szerzője egyet biztosan tud:
nem a gyémánt az egyetlen ékkő, amely szikrázik.
Inkább az elsőbálozókkal korzóznál?
És te néznéd, ahogy a fű nő?
Ők egyébként sem rám kíváncsiak.
Nem tudom követni az új szemléletmódodat. Cressidán kívül minden hölgy hidegen hagy.
- A hajadban szalag, de hol a legyező? - Miért felőlem kíváncsiskodsz?
Nem én változtam a legtöbbet.
Nem ígérted meg Anthonynak, hogy teszel egy próbát?
Én most elköszönnék.
A hölgyek talán adnak nekem legyezőt. Úgy tűnik, meleg napunk lesz.
Nos? Hogy kezdjünk neki?
Van erről könyv, amiből tanulhatnék?
Kéred még a segítségem Lady Whistledown cikke után?
Hatalmasat téved veled kapcsolatban. Ne is törődj vele!
Jogos. Előbb-utóbb úgyis lelepleződik,
és mi örömtáncot járunk a bukása felett.
Nos, felejtsük el a könyvet!
Aki férjet akar fogni, annak a való élet a tanítómestere.
Először is felmérném, most mit tudsz.
Hát semmit.
Tudod legyezni magad, a pilláid rebegtetni.
Sokszor már ennyi is elég. A férfi egyszerű lény.
Jó, hát megmutathatom neked...
Ne nekem!
Nekik.
Uraim! Ugye ismerik Miss Featheringtont?
Örömömre szolgál látni önöket!
Milyen csodás időnk van ma!
Olyan...
Miss Featherington, mintha nyugtalannak tűnne.
Nem.
És már megbocsásson, de remekül vagyok, uram.
A BRIDGERTON CSALÁD
Úgy hallom, tegnap megérkezett Lord Courtenay.
Úgy van.
Igazán jóképű, és nagy zenerajongó, azt mondják.
Igazán? Tán jó parti lehet Francescának.
Nem ő az egyetlen.
Lord Petri és Lord Godwin mindketten lelkes művészetpártolók.
- Jóképűek is? - Ismerkedj meg mindhárommal!
- Jó, ha van miből választani. - Bőven lesz miből választania.
Azért jöttem ma át teára, hogy elmondjam:
őfelsége a szezonban még nem zárta le a válogatást.
Még keresi a gyémántját, még ha más néven is.
A lényeg, hogy szeretne többet látni.
Valóban?
Úgy vélem.
És bárkiből lehet gyémánt.
Bárkiből?
Bárkiből, akit már bevezettek a társaságba.
Hát nem lesz könnyű vele...
Fárasztó készülni a ház úrnőjének szerepére.
Tekintsem fáradtságod jó jelnek?
Talán kimerített egy bizonyos szükségszerű tevékenység?
Albionnal ma reggel három különböző helyen is jártunk.
Különböző helyeken? Miféle helyeken?
A kárpitosnál, a selyemárusnál és...
Csak Varley meg ne hallja! Beszéltünk egy házvezetőnő-jelölttel.
Az új Lady Featheringtonként változtatnék ezen-azon.
De én megtartanám Varley-t.
Nem gondoljátok,
hogy ezekkel a tervekkel, mondjuk úgy, kissé előrerohantok?
Jóllehet bízom benne, okkal remélem, talán nemsokára mindketten
örökössel bővítitek a családot.
Mama! Na de kérlek!
Albionnal szenvedélyesen szeretjük egymást.
- Kétségkívül. - Jó. És ti?
Ez a tea felettébb keserű!
Hagyjuk a teát!
Igen, mama, voltunk már úgymond bizalmas helyzetben.
Nos, azt remélem is.
Milyen gyakran?
Egyszer.
A nászéjszakán.
Mit gondolsz, a bébi csak úgy ott terem a méhedben?
Ahhoz gyakrabban kell bizalmas helyzetbe kerülnötök!
De én a városban parádéznék a férjemmel, nem az ágyban!
És lelapul tőle a hajam.
Ha beelőznéd a húgodat, igyekezz jobban!
Hamarosan telihold lesz. Az a termékenység hírnöke.
Javaslom, használd ki az alkalmat.
Határozottan késésben vagyok.
Egy élmény volt, hölgyeim.
Holnap ugyanekkor?
Talán.
Biztosan folytatni akarod a leckéket?
Nem haragudnék, ha lemondanál rólam.
Nem kell neked semmiféle lecke.
Belátod, hogy fafejű vagyok.
Nagyon is fogékony vagy.
Egyszerűen nincs mit tanulnod. Érted te a csíziót.
Hát elhiheted, hogy nem.
Emlékszel az első találkozásunkra? Épp lovagoltam, tettem a dolgom,
amikor is hirtelen rám támadt egy ördögien sárga fejfedő.
Nem az én hibám, a szél fújta le.
Azért jól mulattál, amikor a sárban landoltam.
Bocsánatot kértem.
Igen. És annyira bájos voltál akkor!
Ugrattál. Mi több, kíméletlenül.
És tán tudom is, miért.
Mert még gyermekek voltunk.
Még nem nehezedett ránk a felnőttkor félszegsége.
Még nem érdekelt minket, mit gondolnak mások.
A társasági életben muszáj adni mások véleményére.
A társasági élet alapja a mások feletti ítélkezés.
Tudod, mire jöttem rá utazásaim során?
Senki sem ismert engem.
Nem tudták, kinek véljenek.
Kibújhattam az úri társaság által ismert Colin Bridgerton bőréből.
És így válhattam önmagammá.
Pen, mások megbecsülését keresve élni csapda!
Amint ebből kitörsz, kinyílik előtted a világ.
Mintha ez olyan könnyű lenne!
Miért akarsz férjhez menni?
Hogy szabadon élhessek.
Hogy jól érezzem magamat a világban.
Értem.
Ehhez előbb a saját bőrödben kell jól érezned magad.
Milyen helyzetben érzed magad a legkomfortosabban?
A legfesztelenebbül?
Eddig nálatok éreztem ezt, a vasárnapi teán.
Oda egyedül is átmehettem, ott önmagam lehettem. De...
erre már nincs lehetőség.
Bármi állt közétek a húgommal, nagyon sajnálom. Mi történt pontosan?
Jobb, ha indulok.
Mielőtt felfigyelnek ránk.
Ez az!
Régóta csodálom az üzletét a kirakaton át, Madame Delacroix,
de teljesen más élmény belépni az ajtón.
Képzelem, mennyi sok új élmény éri mostanában!
Több mint 30 estélyi várja repesve, hogy átalakítsa.
Szinte könyörögtem a néhai Lady Kentnek, hadd tervezzek neki valami modernebbet,
de ragaszkodott a letűnt idők divatjához.
Ön talán szívesen költene újonnan szerzett vagyonából
némiképp modernebb ruhatárra?
Váratlan vendég vagyok az úri körökben, inkább azt sugallnám,
hogy nem minden változott meg.
Megértem, hogy hezitál ez ügyben.
De tudja, az úri népségnek arra fáj a foga, ami nouveau,
és rosszkedvű lesz, ha soká éheztetik.
DIVATSZALON
Lányok!
Nézzétek csak ezt a gyönyörű franciakék szatént!
Erre bizton felfigyel a királyné!
Örök hálám, hogy a mama figyelme rád irányul.
Így még egy évig megúszom a kérőket. Vagy tovább, ha te is kitartasz.
Sajnos csalódást kell okozzak,
mert a szezon egyetlen vonzó aspektusa számomra a házasság lehetősége.
Remélem, akad egy jó parti, mielőtt anyánk felhívja rám
a királyné figyelmét.
Úgy tudtam, hidegen hagyják a hölgyek.
Lady Danbury szerint azt várja, hogy lenyűgözzék.
Talán ha más is verseng a királyné kegyeiért,
a mama szervezkedése hiábavaló lesz.
Miss Hartigan! Miss Malhotra!
Megtudtam valamit, ami érdekelheti önöket.
- Hezitálsz, Hyacinth? - Sosem hezitálok.
Mégis mind rád várunk.
Örülj neki! Hisz az előző körben megkopasztott.
Én kivárnám a végét.
Megtartom a lapjaimat.
- Most te hezitálsz. - Cserélni szeretnék.
Én kiszállok a körből.
- Gyáva! - Így tervezte.
Kellhet még érme, ahogy Hyacinth cselez.
- Biztos nem csalsz? - Tán bűvész lennék?
Ha az vagy, taníts trükköket nekünk!
Nem, köszönöm. Örömmel várok itt.
Penelope!
- Már tűkön ültem! - Ahogy én is.
De jobb lenne, ha inkább a vásárban találkoznánk.
Most nem megyünk a vásárba. Felmegyünk a családi szalonunkba.
De miért?
Ott lesz a lecke.
De a komorna kint vár, és Eloise...
A szalonban van Francescával és anyánkkal.
- És a többiek? - Kártyáznak a kertben.
Láttál minket játszani. Tudod, hogy versengünk egymással.
Hyacinth imád nyerni,
Gregory utál kikapni tőle, és Benedict ki nem hagyná a mókát.
Hidd el, egyikük sem áll fel az asztaltól egyhamar.
Azt mondtad, nálunk komfortosan érzed magad,
ezért itt gyakorlunk.
- Komfortosan éreztem magam. Régen. - Kellett egy hely, ahol magunk vagyunk.
Itt a komornád kint is megvárhat,
mi meg eljátszhatjuk, hogy bálozunk.
Elment az eszed?
Képzeld el velem!
A kvartett a zongora mellett áll, és épp a párizsi quadirille-ra hangol.
Itt, a kanapén
a kedves mamák méltatják éppen a berendezés erényeit.
A szoba túloldalán
épp úriemberek invitálnak táncra ifjú hölgyeket.
Itt pedig a frissítők asztala áll,
ahol mi most megkezdjük a leckét.
Ám legyen!
Flörtöljek talán a képzelt csellistával?
Nem. A délceg udvarlóval, akivel a frissítőknél futottál össze.
Velem.
Veled?
A gyakorláshoz én vagyok a legjobb. Nem kell feszengened, hisz ismersz.
Pontosan emiatt feszengenék még inkább.
Bocsáss meg! Csak hát...
A lelkem mélyén
tudom magamról, hogy okos és szórakoztató vagyok, de...
ez az énem valahogy elvész a szívem és a szám között,
és vagy csupa sületlenséget beszélek, vagy meg se mukkanok.
Hagyd, mi helyes vagy helytelen!
Képzeld el, mit mondanál nekem mint udvarlónak,
és ne törődj azzal, vajon én mit szólok hozzá!
A szeme...
ámulatba ejtően kék.
De amikor kedves, talán még szebben ragyog.
Valami ilyesmit mondanék, ha az udvarlóm lennél.
Nos, ebben nem volt kertelés.
- Hálásak lehetnek nekem. - Csitt!
Hacsak nem árulnád el mamának, miért is.
- Ez Eloise! - Bújj el a dolgozóban!
„Immár bizton kijelenthetem,
hogy Párizsban élnek a világ tán legszebb női.
Szerencsém, hogy mindenütt körülvesznek, a Marais negyed árnyas utcáin,
a Szajna-parti bájos kis kávézókban, vagy ha olykor
az alvó városban magam maradok.”
„E magányos órákon,
ahogy ujjammal végigsimítok a szeplőkön az arctól a kulcscsontig,
vagy nézem, ahogy a csillagfény táncot jár a bőrön,
elámulok, hogyan tölthet el ily meghittség,
miközben lelkünk oly távol van.”
Pen!
- Beleolvastál? - Nem. Nem akartam.
- Nem akartad felvenni és beleolvasni? - De. De hiba volt.
Így igaz! Bármit olvastál, az nem tartozik másra.
- A fene! - Colin, a kezed!
- Semmiség! - Dehogy semmiség! Várj!
Kérlek!
Engedd meg!
Ahogy írsz...
az egészen remek.
Ennyi talán elég mára.
Látlak este?
Igen. És köszönöm a... leckét.
Bármi ékszert, asszonyom?
Talán jobb az egyszerűség?
Esetleg nem nézné meg őket?
Bár ruhák terén nem egyezik az ízlésünk...
az ékszerekhez igen jó szeme volt Lady Kentnek.
Aggaszt valami?
Ma nálunk járt Penelope.
Ne haragudj érte!
De nem tudom, mit tehetek, és mit nem, ha máig nem tudom, mi történt köztetek.
Eltávolodtunk.
Igen, már mondtad.
- Én is száműzzem az életemből? - Ne!
Nem akarom, hogy magára maradjon, és rajtad kívül nincs senkije.
Csak ne hívd át hozzánk!
Rendben.
És hogy van?
- Penelope? - Mármint nem kell, hogy részletezd.
Csak tudni akarom, hogy nem szenved, vagy nem csüggeteg-e.
Nem szenved, nem is csüggeteg.
Ellenkezőleg: idén férjet akar fogni magának.
Férjet? Penelope?
Hát ez nem igazán vall rá.
Talán megváltozott.
- De nem téged fogna meg? - Nem! De segítek, hogy fogjon mást.
Bölcs dolog ez? És ha kitudódik, miféle segítséget nyújtasz?
Mégis ki segítene neki? Nincsenek férfi rokonai.
Jó, de te meg alkalmas kérő vagy.
Furcsa mód tán a legalkalmasabb.
- Rossz fényt vetne rád. - Meglehet.
Ezért nem szólunk róla senkinek.
Végre már kicsit megerőltetik magukat.
Igen, felség.
Talán túlságosan is.
Bár ilyen mélyen pukedliztél volna már az első szezonodban!
Kedvesem,
tudd, hogy idén nem áll szándékomban udvarlókat tukmálni rád!
De talán összeismerkedhetnél pár másik ifjú hölggyel,
hogy legyen baráti társaságod Miss Cowperen kívül is.
Úgy tervezem.
Komolyan mondod?
Miss Bridgerton! Lenne kedve körbenézni velünk?
Hogyne, szívesen járok egyet!
Nos,
ketten maradtunk. Üdvözöljük a királynét!
Az nem várhatna még?
Nem említett Lady Danbury egy zenekedvelő úriembert?
Többet is, úgy hiszem.
Keressük meg egyiküket, aztán majd alakul az est.
Jó estét! Mr. Bridgerton, Mr. Bridgerton!
Hölgyek! És még több hölgy!
Már falkában járnak vadászni.
Mr. Bridgerton, még nem láttam a táncparketten.
Mit mondasz, bátyám?
Táncolsz végre?
Igen!
Miss Stowell, felkérhetném egy táncra?
Mr. Dankworth, Mr. Finch! Hol vannak a kedves nejeik?
Az enyém elveszett valahol ebben a pompás mennyei forgatagban.
Az enyémet elküldtem némi finomságért.
Ő maga a finomság, Mr. Finch. Tán ha őt ízlelgetné annyit,
mint az ételeket, mostanra már gyermeket várna.
Számomra Prudence igazi bonbon.
Oly finom, és rendkívül kellemes!
Mr. Dankworth, jaj, ön annyira...
fess!
Megyek, megkeresem őket.
Mondták már önnek, hogy az édesanyja igazán ijesztő?
Jó estét!
Hogy van a kezed?
Sokkal jobban, hála neked.
Még egyszer bocsánat a napló miatt. De tényleg remekül írsz.
A stílusod oly könnyed, és ez nem könnyű írói bravúr.
Örömmel olvasnék még tőled. Már ha megengeded.
Ne kössünk egyezséget?
Fontolóra veszem,
ha legalább egy lorddal szót váltasz ma este.
Ám legyen!
És kit javasolsz?
Őt. Lord Basiliót.
Lord Basilio vikomt.
És te Penelope Featherington. Ne feledd!
Tiéd a terep.
- Jó estét, Miss Featherington! - Lord Basilio! Észre sem vettem.
Ugyan!
- Manapság jobban esik a magány. - Az élet túl rövid ahhoz, nem igaz?
Lord Basilio, nem érzi jól magát?
Olyan hamar elment! Bocsásson meg!
- Pen! Mi történt? - Nemrég pusztult el a lova.
- Most viccelsz. - Nem én!
Colin!
Ne haragudj! Ezt nem tudtam.
Tán van itt, aki nem gyászol.
- Galoppozzunk tovább! - Colin!
Tudod, ha én összekülönbözöm egy ismerőssel,
a bevált módszerem, hogy halottnak tekintem az illetőt.
Nem hiszem, hogy ez beválna Penelopéval.
Hacsak nem tekintem szellemnek. Ma a házunkban kísértett.
Mit keresett ott?
Úgy tűnik, Colin segít neki férjet találni.
Pedig vénlányok akartunk maradni.
Ez botrányos a bátyád részéről.
És még inkább Penelope részéről.
Nos, ha ő nem is tekint halottnak,
az irántad való érzései nyilván megváltoztak.
Talán ideje követned a példáját.
Igen. Igazad van.
Eloise! Van különleges tehetsége, amellyel lenyűgözné a királynét?
Tehetségem? Nincs.
Tán csak hogy mindig rosszkor szólok rosszat.
Egyszer dicsérni akartam a franciatanárt.
- Ehelyett azt mondtam rá: „une chouette”. - Bagoly! Jaj, ne!
Mr. Beaufort? Hát ő igencsak szőrös.
De a bagolynak tolla van, nem szőre, így ha megsérteni akartam volna szegényt,
akkor is felsültem volna!
De tehetségtelenségem nem a tanárok hibája.
Ha egyszer problémás diák vagyok!
Azt hiszem, ez az ön tehetsége!
Úgy van! Ön igen szórakoztató előadó! Folytassa!
- Mr. Bridgerton! Ön kiváló táncpartner! - Részemről az öröm, Miss Stowell.
És ha most megbocsát.
Most már értem, miért nem jár újabban senki a bárba.
Mr. és Mrs. Mondrich! Üdv az elit köreiben!
A ringben az ellenfeleim meg is ölhettek volna,
mégis valahogy jobban feszélyez ma este ez a táncos-csevegős társasági esemény.
Legalább te mozoghatsz, én ebben moccanni se tudok.
Pompásan festenek! És nem kell úgy megijedni.
Ez akár még élvezetes is lehet,
ha nem ellenkeznek nagyon.
Úgy láttam, élvezte a táncot a hölggyel.
Tán udvarol neki?
Nem. Miss Stowell bájos hölgy,
de én vele nem akartam ellenkezni.
Nem biztos, hogy Miss Stowell is ily könnyedén veszi a kis kísérletét.
Elnézést! Keresek valami likőrt.
Helyzete hallatán még idegesebb lettem.
Egy tánccal máris komoly érdeklődést üzent volna?
Hát hogy tanuljunk bele mi a társasági szabályokba,
ha azt is összezavarják, aki ebbe a világba született?
Látja azt a párt?
Lord és Lady De Leon.
Elvileg udvariatlanság egyazon partnerrel ennyit táncolni,
de ők szinte összetapadtak a táncparketten.
Aztán ott van Lord és Lady Singer.
A szabály az volna, hogy legfeljebb egy-két italt szabad inni
eme rendezvényeken, őket mégis mindig így látni.
Részegek, mint a csacsi.
És boldogok.
Tudja, mi a közös e párokban?
Házasok, ahogyan ön is.
A szabályok arra valók, hogy pörögjön a házassági piac.
De aki teljesítette küldetését,
és már párra talált,
az szabad ember.
Francesca! Kedvesem!
Lord Petri igen lelkes zenerajongó,
és úgy hallom, csellón is kiválóan játszik.
Az özvegy vikomtesz csak hízeleg.
Lelkesedésem messze meghaladja a tudásomat.
A cselló olyan gyönyörű hangszer!
Az bizony.
Ön milyen zenéért rajong?
Újabban sokat hallgatom Ries-t. Csodálatosak a Zongoratriói.
És Beethoven Appassionatája! Vég nélkül elhallgatnám.
Az felettébb kifejező zenemű.
Azt mondják, a Zongoratriókat azért írta,
hogy kifejezze érzéseit Mademoiselle Ludwigs iránt.
Ön érzi ezt a zenéjében?
Kövessen, kedvesem!
Nekem főként az akkordívek tetszenek.
Az anya természetes közegében:
szüntelenül figyel az oldalvonalról.
Lady Danbury!
Eloise tavalyi botlásai után
félek bármit is erőltetni Francescánál,
de attól is tartok, hogy nélkülem hozzámegy
az első férfihez, aki „megteszi”.
És sosem lép ki a saját természetes közegéből.
Nagy dilemma ez, annyi bizonyos.
Akkor talán a legjobb, amit tehet,
hogy hagyja boldogulni a saját természetes közegében.
Jöjjön!
Jöjjön velem!
Lehet, hogy máris gyermeket várok. Kettő helyett kell ennem.
Az arroganciád nem számít két személynek.
Ebből elég!
Miért nem férjeitekkel vagytok, akiket nagy munkával szereztem?
Tüzeljétek fel őket éjjelre!
Albyval együtt háltunk a bál előtt.
Ne olyan hangosan! Ne itt!
Na és te?
Ti ketten is...
Elkezdtük.
Csak hát én...
nemigen élvezem.
A nő élvezete némiképp kényesebb dolog, mint a férfié.
Tudod, amikor...
behelyezi magát...
Behelyezi magát?
Mármint hová is?
Mégis mi a csudát műveltek Mr. Finchcsel?
Csókolózunk,
aztán ő valami furcsa hangot ad,
aztán elmegy nadrágot váltani.
A nadrágja rajta marad?
- Persze. - Miért büntet engem az ég újra és újra?
Unom, hogy ezek a csitrik hasra esnek előttem, ha meglátnak.
Épp eleget láttam. Ideje, hogy visszavonuljak.
Mielőtt távozna!
Látta a Gérard-festményt a hátsó szobában?
Úgy sejtem, ön is úgy vélné, nos,
hogy briliáns műalkotás.
Már távozik! Még szinte egyikünkkel sem beszélt!
Végre falhatok csokoládét anélkül, hogy illetlennek tűnnék. Elnézést!
- Meg se villanthattuk a tehetségünk! - Egy jó pletykát azért tud valaki?
Most épp semmi nem jut eszembe.
Halihó!
Üdv, Lord Remington!
Miss Featherington! Kellemes az este, igaz?
Mondhatni.
Hallom, őfelsége
még nem választott gyémántot, ami megdöbbenést keltett
az ifjú hölgytársai körében.
Nem sokat adok az üres pletykákra.
Ön rendíthetetlenebb, mint jómagam!
Én imádom a pletykát.
Tán túl mohó vagyok, de amint kijön a Whistledown,
az ajtónál ülve várom, és kiolvasom azon melegében.
Valóban? Bevallom, a Whistledownt én is igen kedvelem.
Olvasta a hírt Lady Carter házvezetőnőjéről?
Lady Houghton átcsábította magához,
ezért nem hívták meg ma Lady Cartert.
- Viszlát, Lord Remington! - Uram!
Colin! Lord Remington kérte, hogy meglátogathasson holnap.
Ez remek hír!
Kedveled őt?
Jól szórakozom vele. Nagyon is.
Bizonyára ő is veled.
Illetlen, hogy Miss Featherington a segítségét kérte.
Szánandó, úgy vélem.
Kedves tőle, hogy segít, de talán túlzottan is az.
El se hiszem...
Neki ezzel vége.
Elnézést, miről sutyorognak?
Mr. Bridgerton! Azon tanakodtunk, hogy egy ilyen partiképes úr, mint ön,
miért segít férjet fogni egy vénlánynak.
Kiváltképp olyasvalakinek, aki ennyire reménytelen.
Igazából szomorú egy eset.
Pen, várj!
Alig várom, hogy Lady Whistledown mit ír majd erről!
Biztosan ez lesz a fő téma a következő számban.
Eloise! Mondtad bárkinek, hogy segítek Penelopénak?
Nem, vagyis... nem akartam.
Vagyis kikotyogtad?
- Elárultam Cressidának. - Megbíztál benne?
Sose fog a fejembe férni, miért vele barátkozol Penelope helyett!
Mit követhetett el, amiért ilyen cudarul bánsz vele?
Ez káprázatos volt!
Pardon, felség! Csak egy percre hagytam ott a bált.
Mert látom, szívesen gyakorol. Valaki, aki nem az én kedvemért igyekszik,
hanem a saját épülésére.
Brava!
„Szikrázó”, mondhatni.
Szívem hölgye!
Will! Mit keresel te itt?
Nem a saját szobádban kellene aludnod?
Nem kívánok aludni.
Legalábbis egyelőre.
De majd akkor is itt alszom el,
csodaszép nejem oldalán.
Nem egyedül, egy rideg szobában.
Hallottad Mrs. Khannát. Ezt nem így szokás.
- Nem tehetjük meg... - De igen.
Tehetünk, amit akarunk, Alice. Immár ez a mi életünk.
Mi már egy nemes házaspár vagyunk.
A fiunk lett nemes.
A családunk lett nemes.
Azt hiszem,
talán félek, hogy ha valamit rosszul csinálok,
akkor ezt visszaveszik tőlünk.
Kihasználtuk a kiváltságainkat, de eddig mindenért megdolgoztunk.
És én...
egyre csak azon töprengek...
- Mivel érdemeltük ezt ki? - Semmivel.
Nem többel, mint az a sok vikomt, gróf és báró.
Egyáltalán semmivel.
De már a miénk, élvezzük hát ki!
Elég az óvatoskodásból! Elég a külön hálószobából!
Elég Lady Kent régi ruháiból!
Vesszenek Lady Kent ósdi ruhái!
Le a ruhákkal!
De az ékszereket megtartom.
Ez a beszéd!
Holdfényben csalóka módon könnyen olybá tűnhet,
hogy az éjszaka leple biztonságot nyújt.
Talán ezért történhetett, hogy mindkét Featherington nővér
férjestül hazaosont idejekorán.
De sose feledjük, hogy egy bizonyos szempár
még az éj leple alatt is éberen vizslat minket!
Jó estét, Lady Danbury! Levele érkezett.
Köszönöm.
Bocsásson meg, ha megzavartam!
Kérem, szóljon Mrs. Walshnak!
Hamarost látogatónk érkezik.
Mint tudjuk, egy bizonyos ifjú hölgy jobban örült volna,
ha terveire nem derül fény.
Penelope Featherington szilárdan hitte,
hogy egyedül nem tudna férjet fogni,
hát segítséget kellett kérjen Mr. Colin Bridgertontól.
És bár eddig is tudtuk, hogy Miss Featherington kilátásai
finoman szólva is csekélyek,
e friss botrány után egészen bizonyos, hogy helyzete immár végképp reménytelen.
Eloise! Hát itt vagy!
Ez volt hát a célod?
Nem értem, mit beszélsz.
Ha pletykát terjesztesz valakiről, azt tollára veszi Whistledown. Tudhatnád.
Tán ez volt a célod azzal,
hogy kiadtad négyszemközt megosztott titkomat.
Vagy alaptermészeted a kegyetlenség?
Én nem adtam ki a titkodat.
De láttam Miss Livingstont pusmogni a bálon, miután mellettünk állt.
Nem voltál volt diszkrét, mikor Penelopéról beszéltél.
Ha dűlőre jutnál barátnőddel, nem éreznél kényszert a pletykálásra.
Értékelem, hogy aggaszt a kegyetlenkedés,
de talán érdemes lenne egy tükröt keresned
ahelyett, hogy rám néznél.
Láttad már ezt?
- Mondd, hogy ez nem igaz! - De igaz.
Ó, Penelope!
Hogy lehettél ily meggondolatlan?
Annyi áskálódást kellett már
ennek a családnak elszenvednie, és most ez is?
- Balgaság volt egy... - Nem!
Balgaság az, ha az ember irreális célokat akar kergetni.
Mikor új ruhákat vettél, gondoltam, csak a saját örömödre tetted,
nem pedig mert őszintén hiszed,
hogy van még sanszod férjet fogni a harmadik szezonodban.
Házasság nélkül sem oly rossz az élet.
Higgy nekem, egy férfi néha több vesződséggel jár,
mint haszonnal!
E sorok szerzőjét nem lepné meg,
ha Miss Featherington inkább újra visszahúzódna
a jól megszokott árnyékba egyszer s mindenkorra.
Kisasszony!
Látogatója jött.
Mit keresel te itt?
Lefizettem, hogy hagyjon magunkra.
Tudnom kell, hogy vagy.
- Olvastad Whistledownt. - Jól elbánt veled.
Arról ír, amiről mindenki beszél.
Az lett volna a gyanús, ha hallgat erről.
Mindezt magamnak köszönhetem.
A csüggedt, ostoba lány azt hitte, van esélye a szerelemre.
Ne beszélj így magadról!
Talán jobb is, ha ismét árnyékba húzódik.
Hisz a legkisebb fénysugár is
felszíthatja a legveszélyesebb érzést:
a reményt.
És ha egyszer elvész a remény, egy hölgy könnyen elveszítheti a fejét.
Colin...
Kérhetnék valamit?
Természetesen.
Megtennéd...
Megcsókolnál?
- Pen... - Nem kell igaznak lennie.
Nem is várnék tőled semmit emiatt, de én már pártában maradok,
még sosem csókoltak meg, és ez tán így is marad.
- Akár holnap meghalhatok... - Dehogy halsz meg!
- Ha igen, ebbe belehalnék. - De halott lennél.
Nem akarok úgy meghalni, hogy sosem csókoltak meg.
Kérlek!
Colin!
Köszönöm.
A feliratot fordította: Büki Gabriella