Diamanter er visst ikke så sjeldne likevel.
Det er derfor jeg ikke velger en,
uansett hvor mange juveler de engstelige mødrene sender.
Så De bryr Dem ikke om det lady Whistledown skrev?
At hun tror jeg er redd for å velge en diamant?
Hvorfor det?
Mitt valg i fjor, Miss Edwina, har visst blitt godt gift i utlandet.
Ja, Deres Majestet.
Så hvorfor ikke fortsette suksessen?
Og gi Whistledown det hun vil ha? Det gjør jeg ikke.
Dessuten har jeg ikke sett nok fra årets piker.
Hvis jeg viser min gunst til en, må hun gjøre seg fortjent til det.
Jeg forstår.
Jeg skal bare velge en...
Som glitrer?
Nettopp.
Mitt stjerneskudd skal få sesongens beste ekteskap,
så får jeg vist Whistledown en gang for alle.
Det er hun som burde være redd.
Kjære leser.
Det sies at de dumme dømmer raskt
mens de kloke venter og ser.
For mange år siden seiret Miss Henderson, som man mente var ferdig blomstret,
over flere debutanter og giftet seg med jarl Fraser.
Miss Dunham var dømt til å være peppermø
til hun giftet seg med baron Ely.
Og Miss Kathani Sharma, som var hele seksogtyve år gammel,
klarte å fange hjertet til ingen ringere enn viscount Bridgerton.
Jeg er glad din mor lot deg beholde kjolene.
Speilet lyver ikke.
Faktisk kan den som noen ser på som gråsten,
vise seg å være en dyrebar edelsten.
Noe den nye baronen av Kent og familien hans lærer denne uka.
Gjennom den døren er østfløyen. Vestfløyen.
Og hvis dere følger meg...
Gutter!
Ikke rør noe.
Oppe finner du biblioteket ditt og musikkrommet,
den private salongen, skriverommet og kontoret ditt.
Hvor mange rom er det her?
Syvogtyve, inkludert tjenerfløyen.
Ikke plag Mrs. Khanna, ellers må du vaske huset selv.
Her er soverommet ditt, Mrs. Mondrich,
rett overfor Mr. Mondrichs.
- Separate rom? - Selvsagt.
Slik er det.
Andre ganger kan det som virket uvurderlig,
knuses som glass under trykk.
Utrolig.
Kent-godset har gått til sønnen til en bokser.
Hva om en butikkeier eller feier er i køen foran oss?
Hvorfor bekymre deg, frue? En av jentene får det til.
Kom igjen.
Herregud.
Rae blir med til Rotten Row for frisk luft.
- Ser du ikke at vi er opptatt? - Ta imot.
Det denne forfatteren vet,
er at diamanter ikke er de eneste juvelene som glitrer.
Vil du heller spasere med dine med-debutanter?
Vil du se gress vokse?
Og det er ikke meg de ser på.
Jeg forstår ikke ditt nye syn på livet. Venn med Cressida, ingen andre debutanter.
Hårbånd, men hvor er viften din?
Hvorfor er du nysgjerrig på meg? Det er ikke meg som har endret seg mest.
Lovet du ikke Anthony å gi sosieteten en sjanse?
Vi sees senere.
Kanskje en av de damene har en vifte jeg kan låne. Det kan bli ganske varmt.
Så... Hvordan begynner vi?
Finnes det en bok jeg kan lese om sjarm?
Er du sikker på at du vil ha min hjelp, etter det lady Whistledown skrev?
Hun har aldri tatt mer feil om noen. Ikke hør på henne.
Ja. Før eller senere blir hun tatt,
og den dagen skal vi danse.
Ikke mer snakk om bøker.
Skal du få en partner, må du engasjere deg i det virkelige liv.
Jeg vil gjerne se dine ferdigheter nå.
Men jeg har ingen.
Du kan bruke viften. Blafre med vippene.
Ofte er det alt som skal til. Menn er ganske enkle vesener.
Jeg kan vel vise deg.
Ikke meg.
Dem.
Mine herrer. Dere kjenner Miss Featherington.
Så hyggelig å se dere.
For et fantastisk vær vi har.
Slik...
Miss Featherington, du virker opprørt.
Nei.
Tilgi meg, jeg har det bra, min herre.
Jeg hører lord Courtenay kom til byen i går kveld.
Det gjorde han.
Han er ganske kjekk og elsker musikk, hører jeg.
- Kanskje han passer Francesca? - Han er ikke den eneste.
Lord Petri og Godwin er begge store beundrere av kunst også.
- Er de også kjekke? - Du må snakke med alle.
- Det er bra å ha alternativer. - Du har kanskje flere enn du tror.
Jeg kom til te i dag
for å informere om at Hennes Majestet ikke er ferdig med sesongen.
Hun leter fortsatt etter diamanten sin.
Hun ønsker å se mer.
Gjør hun det?
Jeg tror det.
Og det kan være hvem som helst.
Hvem som helst?
Alle som allerede har debutert.
Ja. Hun blir...
Slitsomt å forberede seg på å bli husfrue her.
Er det et godt tegn at du er sliten?
At du har engasjert deg i de nødvendige aktivitetene?
Albion og jeg har vært i tre ulike forretninger i dag.
Forretninger? Hva slags?
En tapetserer, en møbelsnekker og...
Ikke si det til Varley, men et møte med en ny husholderske.
Jeg kan jo endre ting som den nye lady Featherington.
Men jeg vil beholde Varley.
Tror dere ikke at dere begge selger skinnet før bjørnen er skutt?
Det er all grunn til å håpe at dere begge, snart,
kan gi familien en arving.
Mamma! Så frekt.
Albion og jeg er veldig lidenskapelige.
- Selvsagt. - Bra. Og du?
Denne teen er ganske bitter.
Glem teen.
Ja, mamma. Vi har blitt kjent med hverandre.
Jeg håper dere har det.
Hvor ofte?
Én gang.
Bryllupsnatten.
Tror du babyer bare dukker opp i livmoren?
Dere må bli kjent med hverandre ofte for å skape en.
Men jeg vil være ute og vise frem min mann, ikke i senga.
Og det gjør håret mitt flatt.
Vil du slå din søster, må du prøve hardere.
En fullmåne er på vei.
Et forvarsel om fruktbarhet.
Jeg foreslår at dere bruker den.
Jeg er sent ute.
Det har vært fantastisk, damer.
Samme tid i morgen?
Kanskje det.
Er du sikker på at du vil fortsette timene?
Jeg ville ikke blitt sint om du syntes jeg var håpløs.
Du trenger faktisk ingen timer.
Du er enig, jeg kan ikke lære.
Du lærer veldig fort.
Du trenger ikke opplæring. Du vet hvordan du gjør det.
Det gjør jeg ikke.
Husker du første gang vi møttes? Jeg red, passet mine egne saker,
da jeg ble overfalt av et djevelsk gult hodeplagg.
Det var vinden som gjorde det.
Vind eller ei, du lo da jeg landet i gjørma.
Jeg sa unnskyld.
Ja da. Og du var så sjarmerende.
Ertet meg. Nådeløst, faktisk.
Og jeg tror jeg vet hvorfor.
Fordi vi var barn.
Før vi ble selvbevisste voksne.
Før vi begynte å bry oss om hva andre synes.
Det er umulig å ikke bry seg om hva andre synes.
Samfunnet handler om hvordan vi dømmer hverandre.
Vet du hva jeg oppdaget da jeg var i utlandet?
Ingen kjente meg.
Ingen visste hvem jeg var.
Jeg ble helt fri fra å være den Colin Bridgerton sosieteten kjenner.
Slik ble jeg meg selv.
Pen, å leve for andres beundring, er en felle.
Når du bryter deg fri, åpner verden seg.
Du får det til å høres lett ut.
Hvorfor vil du ha en ektemann?
Så jeg kan få frihet.
Føle meg komfortabel i verden.
Jeg forstår.
Du må være komfortabel med deg selv for å oppnå det.
Hva er den ene tingen som får deg til å føle deg komfortabel?
Mest avslappet?
Før var det søndagste i Bridgerton House.
Et av få steder jeg kunne gå uten anstand og være meg selv. Men...
...det er ikke lenger mulig.
Jeg er lei for at det kom noe mellom deg og Eloise.
Hva skjedde egentlig?
Jeg burde gå.
Før folk ser oss.
Sånn ja!
Jeg har beundret butikken din gjennom vinduene, Madam Delacroix,
men det er en større glede å gå inn.
I det siste har du vel hatt mange nye gleder.
Over 30 nye kjoler, som alle må sys om.
Jeg tryglet den forrige lady Kent om å få sy
noe mer moderne til henne, men hun ville bare ha alt ved det gamle.
Kanskje du vil bruke litt av den nye formuen
på noe flottere?
Med et uventet nytt ansikt blant dem
er det best å vise sosieteten at ikke alt er endret.
Jeg forstår hvorfor du nøler.
Men husk at sosieteten lever av nouveau,
og blir i dårlig humør når den er sulten.
Jenter.
Se så nydelig fransk-blå sateng.
Den vil fange dronningens oppmerksomhet.
Jeg er så glad for at mamma har deg å tenke på.
Jeg kan utsette friere et år til. Kanskje lenger, om du holder ut.
Jeg beklager å skuffe deg, men utsiktene til ekteskap
er det eneste jeg liker ved sesongen.
Finner gjerne en mann og blir ferdig før mor får dronningen interessert.
Trodde hun ikke var interessert i år.
Lady Danbury sier "Dronningen venter på å bli blendet."
Er det flere som kjemper om dronningens gunst,
spiller det ingen rolle hva mamma planlegger.
Miss Hartigan. Miss Malhotra.
Jeg har informasjon dere kanskje vil vite.
Nøler du, Hyacinth?
Jeg nøler ikke.
Og her venter vi.
Bra for deg, siden hun slo deg i forrige runde.
Jeg spiller strategisk.
Jeg er fornøyd med kortene.
Nå nøler du.
Jeg vil gjerne bytte.
Jeg er ute av runden.
- Feigt. - Strategi.
Vi trenger flere mynter, slik Hyacinth spiller.
- Sikker på at du ikke jukser? - Kan jeg trylle?
Lær oss noen triks i så fall.
Nei takk. Jeg venter gjerne her.
Penelope.
- Jeg har ventet spent. - Jeg også.
Er det ikke bedre å møtes på markedet?
Vi skal ikke på markedet.
Vi skal til Bridgertons salong.
Hvorfor det?
- Din neste time. - Men Colin, piken venter ute, og Eloise...
Er hos modisten med Francesca og moren vår.
- Og resten av familien? - Spiller kort i haven.
Du har sett dem spille pall-mall. Sterkt konkurranseinstinkt.
Hyacinth elsker å vinne, Gregory hater å tape,
Benedict vil ikke gå glipp av moroa. Tro meg, ingen av dem
forlater bordet med det første.
Du sa du var komfortabel i Bridgerton House,
så vi skal øve her.
Jeg var komfortabel i Bridgerton House. Før.
Vi må være alene et sted. Her kan piken din vente utenfor,
og vi kan late som vi er på ball.
Har du blitt gal?
Lat som med meg, Pen.
Kvartetten sitter ved pianofortet, forbereder seg til parisisk quadrille.
Her, på sofaen,
diskuterer noen mammaer innredningen.
På andre siden av rommet spør herrer en ung dame om å danse.
Og her har vi limonadebordet,
og det er der vi skal begynne.
Greit.
Skal jeg late som jeg flørter med liksom-cellisten?
Nei. Med den vakre beileren du møtte ved forfriskningene.
Meg.
Deg?
Jeg er perfekt å øve på. Du trenger ikke være flau. Du kjenner meg.
Det er nettopp derfor jeg blir enda mer flau.
Tilgi meg. Det er bare...
Innerst inne
vet jeg at jeg kan være smart og morsom,
men min karakter forsvinner mellom hjertet og munnen,
og jeg sier noe galt, eller, mer sannsynlig, ingenting.
Glem hva som er galt eller rett.
Se for deg hva du vil si til meg om jeg var en beiler,
uten å bry deg om hvordan jeg reagerer.
Øynene dine...
...har en bemerkelsesverdig blåfarge.
Men de skinner enda sterkere når du er snill.
Jeg kunne si noe sånt om du var en beiler.
Det var ganske direkte.
Jeg gjorde dem en stor tjeneste.
Fortell mamma om din «store tjeneste».
- Eloise. - Gjem deg på kontoret.
"Jeg kan nå erklære
at Paris har noen av de vakreste kvinnene i verden."
"Så heldig jeg er som er omgitt av dem
i gatene i Le Marais,
på de sjarmerende kafeene langs Seinen når byen er stille, alene om natten."
De stundene alene,
mens mine fingre stryker fregner fra kinn til krageben,
eller mens jeg ser stjerneskinn over huden,
er jeg forbløffet over slik intimitet, men også så stor avstand.
Pen.
- Leste du den? - Nei. Jeg mente det ikke.
- Lese dagboken min? - Nei. Jeg burde ikke ha gjort det.
Nei. Det du leste, var ikke ment for en annens øye.
- Pokker! - Colin, hånden din!
- Det er ingenting. - Det er ikke ingenting. Bli der.
Vær så snill.
La meg.
Skrivingen din...
Den er veldig bra.
Vi bør kanskje gi oss for dagen.
Sees vi i kveld?
Ja. Takk for timen.
- Noe pynt, frue? - Kanskje enkelt er best?
Vil du ikke i det minste se?
Vi har kanskje forskjellig klessmak...
...men lady Kent hadde øye for juveler.
Er det noe galt?
Penelope var hos oss i dag.
Jeg er lei for det.
Men det er vanskelig å vite hva man skal gjøre
når jeg ikke vet hva som skjedde.
- Vi vokste fra hverandre. - Ja, det har du sagt.
- Skal jeg droppe henne som venn? - Nei.
Jeg vil ikke at hun skal være venneløs. Mulig hun bare har deg nå.
Kanskje ikke hjemme?
Selvsagt.
Hvordan har hun det?
- Penelope? - Jeg trenger ikke detaljer.
Men jeg vil bare vite at hun ikke lider eller... er motløs.
Ingen av delene.
Hun søker faktisk en ektemann denne sesongen.
En ektemann? Penelope?
Det er så ulikt henne.
- Kanskje hun har endret seg. - Søker hun en ektemann i deg?
Nei. Jeg hjelper henne bare.
Er det lurt? Hva om noen finner ut at du hjelper henne?
Hvem kan hjelpe da? Hun har ingen mannlige slektninger.
Men du er jo en mulig ektemann. En svært ettertraktet en, pussig nok.
- Det ville ikke se bra ut. - Nei.
Og vi sier det ikke til noen.
Endelig ser det ut som de jobber litt.
Ja, Deres Majestet.
Kanskje litt for mye.
Om du bare hadde neiet dypt nok i din første sesong.
Vennen min,
jeg har ikke tenkt å dytte beilere på deg denne sesongen.
Men kanskje du blir kjent med noen andre unge damer
slik at sirkelen din blir større enn bare Miss Cowper?
Det er planen.
Mener du det?
Miss Bridgerton. Vil du spasere litt med oss?
Jeg liker å spasere.
Vel, da var vi to. Skal vi hilse på dronningen?
Kanskje det kan vente?
Lady Danbury nevnte en musikalsk beiler over teen?
Flere, tror jeg.
Vi begynner med én og ser hvordan kvelden går.
God aften, Mr. Bridgerton, Mr. Bridgerton.
Damer! Og flere damer!
De har begynt å jakte i flokk.
Mr. Bridgerton, jeg har ennå ikke sett deg på dansegulvet.
Hva sier du, bror?
På tide å danse?
Ja.
Miss Stowell, kan jeg få neste dans?
Mr. Dankworth, Mr. Finch.
Hvor er damene deres?
Jeg har mistet min i dette praktfulle, himmelske stedet.
Jeg sendte min for å se etter kaker.
Kona di er kake, Mr. Finch.
Om du nøt henne like mye som mat, kunne hun vært med barn nå.
Jeg tenker på Prudence som konfekt.
Delikat og så behagelig.
Mr. Dankworth, du er så... pen.
Jeg skal finne dem for dere.
Har noen fortalt deg at moren din er skremmende?
God aften.
Hvordan går det med hånden?
Mye bedre, takket være deg.
Jeg er lei for at jeg leste det du skrev. Men du skriver så bra.
Du får det til å virke lett, og det er vanskelig.
Jeg vil gjerne lese mer en dag, om jeg får lov.
Skal vi gjøre en avtale?
Jeg skal vurdere det om du snakker med minst én lord i kveld.
Greit.
Hvem foreslår du?
Ham. Lord Basilio.
- Lord Basilio er viscount. - Du er Penelope Featherington, husk.
Vær så god.
- God aften, Miss Featherington. - Lord Basilio, jeg så deg ikke.
Det gjør ingenting. Jeg holder meg i bakgrunnen.
Livet er for kort til det, er det ikke?
Lord Basilio, går det bra?
Han døde plutselig. Beklager. Unnskyld meg.
Hva skjedde?
Hesten hans døde nylig.
- Du tuller. - Nei.
Colin!
Tilgi meg. Jeg visste det ikke.
Det er vel noen her som ikke sørger.
- Vi galopperer videre. - Colin!
Når jeg har en konflikt med en bekjent,
synes jeg det er best å late som de er døde.
Jeg tror ikke det er mulig med Penelope.
Om jeg ikke later som hun er et spøkelse. Hun var hos oss i dag.
Hvorfor det?
Det ser ut som Colin hjelper henne finne en ektemann.
Vi skulle være peppermøer sammen.
Det er ganske skandaløst av din bror. Og enda mer for Penelope.
Hun tror kanskje ikke at du er død,
men hennes følelser for deg er tydelig endret.
Kanskje du bør endre dine også?
Ja. Du har rett.
Eloise, har du noe spesielt talent som du vil imponere dronningen med?
Talent? Nei.
Kun en evne til å si feil ting til feil tid.
En gang prøvde jeg å si fransklæreren var snill.
- Men jeg kalte ham une chouette. - En ugle! Å nei.
Mr. Beaufort? Han er ganske hårete.
Ugler har fjær, ikke pels,
så om jeg hadde ønsket å fornærme stakkaren,
ville jeg ha mislyktes med det også.
Jeg kan ikke klandre lærerne.
Ikke deres feil at jeg er en vrien elev.
- Jeg tror vi har funnet ditt talent. - Ja. Du er morsom. Ikke stopp.
Mr. Bridgerton, du er en utmerket danser.
Gleden var på min side, Miss Stowell.
Unnskyld meg.
Nå ser jeg hvorfor ingen kom til baren.
Mr. og Mrs. Mondrich, velkommen til sosieteten.
Jeg har møtt menn i ringen som kunne drept meg,
og likevel er jeg mer nervøs
for kveldens program med dansing og sosialt samvær.
Du har i det minste armene. Jeg kan knapt bevege meg.
Dere ser flotte ut. Og ikke vær redde.
Dette kan bli ganske fornøyelig om du bare er med på leken.
Du så fornøyd ut med den unge damen. Kurtiserer du?
Nei. Miss Stowell er vakker, men jeg var bare med på leken.
Jeg vet ikke om Miss Stowell skjønner det med leken.
Unnskyld. Jeg må finne litt ratafia. Situasjonen din gjør meg nervøs.
Én dans, og plutselig har du signalisert at du er ledig.
Hvordan skal vi kunne forstå samfunnets regler
når en som er født inn i denne verden, ikke forstår dem?
Ser du de to? Lord og lady De Leon.
Det er uhøflig å danse så ofte som de gjør med samme partner,
men de klarer ikke holde seg unna gulvet.
Og lord og lady Singer.
Regelen er at du ikke skal ta mer enn én eller to drinker
på disse arrangementene, og likevel er de sånn hver gang.
Fulle som alker... og glade.
Vet du hva disse parene har til felles?
De er gift, som dere.
Alle disse reglene er for ekteskapsmarkedet.
Men når du har gjort din plikt og funnet din partner,
er du fri.
Francesca, kjære?
Lord Petri elsker musikk,
og jeg hører han er flink på cello.
Du overdriver. Min kjærlighet for instrumentet overgår mine evner.
Cello er et vakkert instrument.
Absolutt.
Hva slags musikk liker du best?
I det siste har jeg likt Ries. Klavertrioene hans er vakre.
Og Beethovens Appassionata. Jeg kan høre på den hele tiden.
Det er ganske... uttrykksfull musikk.
Jeg hørte et rykte om at trioene ble skrevet
for å uttrykke følelser for Mademoiselle Ludwigs.
Føler du det på musikken?
Følg meg, min kjære.
Jeg liker akkordprogresjonene.
En mor i sitt rette element, følger alltid med fra sidelinjen.
Lady Danbury.
Etter Eloise forrige sesong
er jeg redd for å presse en annen datter for hardt,
men også redd for at Francesca gifter seg med den første som er "god nok".
Og aldri går ut av sitt rette element.
Vanskelig, ja.
Kanskje det beste du kan gjøre er å la henne være i sitt element, da.
Kom igjen.
Bli med meg.
Jeg er kanskje med barn allerede. Jeg spiser for to.
Din arroganse teller ikke som to personer.
Nå er det nok.
Hvorfor står dere ikke med mennene deres, som jeg sørget for?
Skape stemning for senere.
Alby og jeg lå sammen før vi kom.
Bare senk stemmen! Ikke her.
Hva med dere?
Har dere to...
Vi begynte.
Jeg...
Jeg liker det ikke.
En kvinnes nytelse er mer subtilt enn en manns.
Når han...
...stikker seg inn...
Stikker seg inn?
Hvor da?
Hva gjør du og Mr. Finch?
Vi kysser,
og så lager han en rar lyd,
og så skifter han bukser.
Har han buksene på?
- Selvsagt. - Hvorfor må jeg straffes om og om igjen?
Jeg er lei av småpikene som overdriver når de ser meg.
Jeg har sett nok. Jeg trekker meg tilbake.
Før De går.
Har De sett Gérard-maleriet i den andre stuen?
Jeg tror De vil synes...
...at det er veldig flott.
Hun drar. Hun har knapt snakket med noen av oss.
Nå kan jeg stappe i meg sjokolade uten å være uhøflig. Unnskyld meg.
Men vi har ikke vist frem evnene våre.
Er det noen som har noe sladder?
Jeg kommer ikke på noe akkurat nå.
- God aften, lord Remington. - Miss Featherington. En fin kveld, hva?
Det er vel det.
Jeg hørte Hennes Majestet ennå ikke har valgt en diamant,
og det har skapt bestyrtelse blant dere unge damer.
Jeg liker ikke sladder.
Da er du en mer solid person enn meg.
Jeg elsker sladder.
Jeg burde ikke være så ivrig, men når Whistledown kommer,
sitter jeg ved døren og leser den med en gang.
Gjør du? Jeg må innrømme at jeg liker Whistledown.
Leste du om lady Carters husholderske?
At lady Houghton stjal henne,
og det er derfor lady Carter ikke er her i aften?
- Far vel, lord Remington. - Herre.
Colin, lord Remington har bedt om å besøke meg i morgen.
Det er utmerket.
Liker du ham?
Jeg koste meg. Veldig.
Han koste seg nok også.
Det er upassende at Miss Featherington fikk hans hjelp.
Ynkelig, synes jeg.
Det er snilt av ham, men kanskje overdrevent.
Jeg vil ikke tro...
Hun er ferdig.
Unnskyld meg, hva hvisker dere om?
Mr. Bridgerton, vi lurte på hvorfor en ugift gentleman som deg
hjelper en peppermø med å finne ektemann.
Spesielt en som er hinsides håp om suksess.
Det er faktisk trist.
Pen, vent!
Blir gøy å se hva lady Whistledown skriver om det.
Det blir sikkert hovedsaken i neste utgave.
Eloise! Sa du til noen at jeg hjelper Penelope?
Nei. Jeg mente ikke...
Så du gjorde det?
- Jeg sa det til Cressida. - Stolte du på henne?
Hvorfor du er venn med Cressida og ikke Penelope, vil jeg aldri forstå.
Hva kan Penelope ha gjort for å fortjene det?
Det var fantastisk.
Tilgi meg, Deres Majestet. Jeg tok pause fra ballet.
Du finner glede i egne evner.
En som ikke opptrer for meg,
men for seg selv.
Brava.
"Glitrende", kan man si.
Fruen min.
Will, hva gjør du?
Burde du ikke sove på eget soverom?
Jeg vil ikke sove.
Ikke ennå, i hvert fall. Og når jeg gjør det, skal jeg sove her
med min vakre kone.
Ikke i et kaldt, ensomt rom alene.
Mrs. Khanna sa det ikke er sånn det gjøres.
- Vi kan ikke... - Jo, det kan vi.
Vi kan gjøre hva vi vil, Alice. Dette er livet vårt nå.
Vi er et gift, adelig par.
Sønnen vår er adelig.
Familien vår er adelig.
Jeg tror at...
...jeg er redd jeg skal gjøre noe galt, og så tar de vekk alt.
Vi har brukt fordelene våre, men alt frem til nå har vi jobbet for.
Og... Jeg kan ikke la være å tenke...
Hva har vi gjort for å fortjene dette?
Ingenting. Akkurat som alle viscounter og jarler og baroner.
Absolutt ingenting.
Men det er vårt, så la oss nyte det.
Ikke mer listing. Ikke sove på separate soverom.
Ingen flere gamle lady Kent-klær.
Vekk med lady Kents klær.
Vekk med klærne.
Men... Jeg beholder alle smykkene.
Nettopp.
I månens lys
er det lett å tro at natten er et trygt sted.
Kanskje derfor begge Featherington-søstrene
snek seg vekk tidlig i går kveld med mennene sine.
Men man må aldri glemme at til tross for nattens dekke,
blir vi alltid holdt øye med.
God kveld, lady Danbury. Et brev til deg.
Takk.
Beklager forstyrrelsen.
Gi beskjed til Mrs. Walsh.
Vi får besøk.
Vi vet at det er én ung dame som absolutt ønsker
at hennes planer forble skjult.
Penelope Featherington, som var så sikker på
at hun ikke ville finne en ektemann selv, at hun måtte få hjelp av Colin Bridgerton.
Vi visste jo at Miss Featheringtons muligheter for ekteskap var magre,
men denne skandalen gjør nok at alle håp svinner hen.
Eloise. Der er du.
Ville du dette skulle skje?
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Sier du sladder, ender det i Whistledown.
Det vet du vel.
Kanskje det var målet ditt da du fortalte hemmeligheten min.
Eller klarer du ikke å ikke være slem?
Jeg fortalte ikke hemmeligheten.
Men jeg så Miss Livingston hviske etter å ha vært i nærheten.
Du var ikke veldig diskré da du fortalte om Penelope.
Hadde du mer tro på vennskapet deres, ville du ikke følt for å sladre.
Jeg forstår at du mener jeg er slem,
men kanskje du burde finne et speil...
...istedenfor å se på meg.
Har du sett dette?
Si at det ikke er sant.
Det kan jeg ikke.
Å, Penelope.
Hvordan kunne du være så uvøren?
Denne familien har holdt ut mye folkesnakk alt, og nå dette?
- Det var dumt å tro du... - Nei, det er dumt å ha urealistiske
forventninger om hva du kan oppnå.
Jeg trodde at da du kjøpte kjolene, var det bare for din egen del,
ikke at du virkelig trodde
du kunne finne en ektemann i ditt tredje år ute i sosieteten.
Et ugift liv er ikke så ille.
Tro meg, menn kan ofte forårsake mye mer trøbbel enn de er verdt.
Denne forfatter blir ikke overrasket
om Miss Featherington ønsker seg tilbake til sine kjente skygger en gang for alle.
Miss.
Du har fått besøk.
Hva gjør du her?
Jeg bestakk henne for å gi oss et øyeblikk alene.
Jeg måtte se hvordan du hadde det.
- Du leste Whistledown. - Hun er fæl.
Hun må skrive om det alle snakker om.
Det ville vært mistenkelig om hun ikke gjorde det.
Dette er faktisk min feil.
En trist, dum jente som trodde hun kunne bli forelsket.
Du må ikke si slikt.
Kanskje tilbake til skyggene er best.
Tross alt kan en liten smak av lyset føre til den farligste følelsen.
Håp.
Og når håpet er ute, kan en dame bli uvøren.
Colin...
Kan jeg spørre om noe?
Selvsagt.
Kan...
Kan du kysse meg?
- Penelope... - Det må ikke bety noe.
Og jeg vil aldri forvente noe fra deg,
men jeg er på hylla, har aldri kysset og gjør det kanskje aldri.
Jeg kan dø i morgen...
- Du dør ikke i morgen. - Men det ville tatt mitt liv.
Du ville vært død.
Jeg vil ikke dø uten å ha blitt kysset.
Vær så snill.
Colin.
Takk.
Tekst: HC