‫קורא יקר,‬
‫אמנם רוב העונות של שוק השידוכים הנאה שלנו‬
‫מתנהלות על פי דפוס ידוע מראש,‬
‫אך סופרת זו מעדיפה רגעים שיש בהם...‬
‫הפתעה.‬
‫אומרים שרכיבי ההפתעה‬
‫הם חשאיות וזריזות.‬
‫ואמש‬
‫הודעה אחת נמסרה בזריזות רבה בהחלט.‬
‫אנו מאורסים!‬
‫הייסינת׳, נראה שפנלופי מתקשה לנשום.‬
‫פשוט... אנחנו מכירים את פנלופי‬ ‫כל השנים האלה,‬
‫וכעת היא תהיה אחותי!‬
‫אני מאושרת בשביל שניכם.‬
‫תודה, ליידי ברידג׳רטון.‬
‫למה הפרצוף החמוץ?‬
‫אני לא מאמין שתתחתן‬
‫לפני שאספיק לבקר איתך במסבאה.‬
‫צר לי, אחי.‬
‫סלחו לי.‬
‫תן לי. אנא.‬
‫אלואיז, חכי.‬
‫אחי?‬
‫את רצינית?‬
‫כמה זמן זה כבר נמשך?‬ ‫-זה חדש. אני מופתעת בדיוק כמוך.‬
‫ממתי יש לך רגשות כלפיו?‬
‫אל תעני. אני לא רוצה לדעת.‬
‫את לא יכולה להתחתן איתו!‬
‫אלואיז...‬ ‫-הוא יודע?‬
‫שאת ויסלדאון?‬
‫הוא לא יודע. אנא, אלואיז, אל תגלי לו.‬
‫קולין אינו כמו לורד דבלינג.‬ ‫הוא לא יעלם למשך שנים.‬
‫הוא יגלה.‬
‫וכל עוד אינו יודע מי את באמת,‬
‫לא ייתכן שהוא אוהב אותך.‬
‫את צודקת. אבל אנא...‬
‫תני לו לשמוע זאת ממני.‬
‫דרוש לי רק מעט זמן‬ ‫כדי למצוא את הרגע הנכון,‬
‫אך אגלה לו. על דברתי.‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה?‬
‫היא נסערת, וזה מובן.‬
‫הכול יסתדר.‬
‫אני בטוח.‬
‫לא משנה כיצד זה קרה,‬
‫זו בוודאי תקופה נפלאה לזוג המאושר.‬
‫- ברידג׳רטון -‬
‫ויסלדאון!‬
‫קנו את ויסלדאון!‬ ‫-אחד בבקשה.‬
‫מה זה? ליידי ויסלדאון?‬
‫הייתי חושב שהיא תשעמם אותך.‬
‫אין שום דבר משעמם באישה שמדברת גלויות.‬
‫למעשה...‬
‫אולי גם אתה תרצה לקרוא את זה.‬
‫מה?‬
‫״אומרים שרכיבי ההפתעה הם חשאיות וזריזות,‬
‫״ואמש, הודעה אחת נמסרה בזריזות רבה בהחלט.״‬
‫אתה חייב להקריא בקול רם, מר דנקוורת׳?‬
‫אם נשתמש בשכל שלנו כדי לקרוא,‬ ‫אולי לא יישאר מספיק לתינוק.‬
‫אז אימא בטח קראה המון כשהיית בבטנה.‬
‫והיא מוסיפה ואומרת,‬
‫״כולם יופתעו בוודאי לשמוע‬
‫״שעצותיו של מר ברידג׳רטון,‬ ‫שנועדו לעזור למיס פת׳רינגטון למצוא בעל,‬
‫״דווקא עזרו להם למצוא זו את זה.״‬
‫תן לי את זה.‬
‫קולין ברידג׳רטון‬ ‫התארס למיס פנלופי פת׳רינגטון.‬
‫הייתה לך יד בזה?‬
‫בהחלט לא.‬
‫אך אני דווקא די מרוצה מזה.‬
‫יופיה של העיר אמנם לוקה בחסר,‬ ‫אך היא מפצה על כך בבידור.‬
‫מי צריך אוויר צח כשיש רכילות טרייה?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫דעתי מוסחת למשך שבוע אחד,‬
‫והנוצצת שלי מסרבת ללימונדה מהמרקיז שלי!‬
‫אני יכולה רק לדמיין‬ ‫באילו דימויים ויסלדאון תמצא לנכון להשתמש.‬
‫היא תשווה אותי לפרי חמוץ,‬
‫או תמצא איזה ציטוט מחוצף‬ ‫כדי ללעוג לי באוזני האצולה שלי!‬
‫זה הגיע, הוד מעלתך.‬
‫הקרא לי.‬
‫״גם מיס פרנצ׳סקה ברידג׳רטון‬ ‫מפיקה את המרב מהעונה.‬
‫״נראה שהיא כבר אינה מתעניינת‬ ‫במרקיז סמדאני,‬
‫״אלא בג׳ון סטירלינג, רוזן קילמרטין.‬
‫״בהחלט שידוך נאה.״‬
‫זה הכול?‬
‫כן, הוד מעלתך.‬
‫אני מקווה שאתה חושב מחשבות טהורות,‬
‫בהתחשב בכך שאנו חוזרים אל בית משפחתנו.‬
‫אני פשוט נהנה להתבונן באשתי היפהפייה,‬
‫שבקרוב תהיה אם ילדי.‬
‫אני משתוקק לבשר למשפחה.‬
‫עד כדי כך שבא לי לצעוק, שכל מייפייר תשמע!‬
‫יקיריי!‬
‫סוף סוף הגעתם!‬
‫לא אתנגד למסעות ארוכים‬ ‫אם כל חזרה תהיה כזו. אחי.‬
‫אחי.‬
‫יום טוב.‬ ‫-גם לך.‬
‫ומניין שבת?‬
‫רק יצאתי לטיול בוקר.‬
‫כן.‬ ‫-קראתי משהו מעניין בוויסלדאון הבוקר.‬
‫מה?‬
‫אחי, אתה מוכרח לספר להם.‬
‫אתה מתעכב, אז אני אספר.‬
‫קולין מאורס לפנלופי פת׳רינגטון.‬
‫ייתכן שהייסינת׳ מתרגשת יותר מכולנו.‬
‫ברכותיי.‬ ‫-תודה.‬
‫אילו בשורות נפלאות.‬ ‫-כמובן!‬
‫תודה. מצב רוחי טוב.‬
‫נראה ש...‬
‫יש לנו הרבה מה להשלים.‬
‫מה עוד החמצתי?‬ ‫-גם אני אחד מהאחים.‬
‫אני חושבת עליך בתור חיית מחמד.‬
‫למה?‬
‫זה כה מיותר.‬
‫היא ניצלה אותי.‬
‫זו המסקנה האפשרית היחידה.‬ ‫ידעת שהיא הכירה את אחי לפני שהכירה אותי?‬
‫מה שגורם לי לחשוב שהחברות בינינו‬ ‫הייתה תחבולה כדי להתקרב אליו מלכתחילה.‬
‫טוב שהחברות שלכן נגמרה מזמן.‬
‫סלחי לי. זה מזעזע למדי,‬
‫אבל היה לי זעזוע משלי.‬
‫הוריי סיפרו לי הבוקר‬
‫שהם בתהליך של ארגון הצעת נישואין.‬
‫מלורד גריר.‬
‫לורד גריר?‬
‫הוא לא... על ערש דווי?‬
‫למרבה הצער, לא.‬
‫הוא אמנם בערוב ימיו,‬
‫אך הבטיח לאבי שהוא בריא כשור.‬
‫לא הייתי מאריכה אילו ידעתי על מצבך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אם כבר להתחתן עם גבר‬ ‫שיכול היה להיות סבא־רבא שלי,‬
‫לפחות נוכל להשתמש בכספו לקניות,‬
‫וכדי לרדות בחברה, כמו ליידי דנברי.‬
‫לפקוד נשפי פאר ולפרטט עם אלמנים בלי בושה.‬
‫נשמע כמו חיים טובים.‬
‫הכול בדבון טוב ויפה, אבל...‬ ‫יש עניינים דחופים יותר על סדר היום.‬
‫ראשית,‬
‫הסבר.‬
‫אין צורך במבטים רבי־משמעות.‬
‫אתה מוכרח להודות שזה פתאומי.‬
‫אירוסיי הקודמים היו פתאומיים.‬
‫אז לא אאשים אתכם אם תחשבו אותי לשוטה.‬
‫רגשותיי כלפי פנלופי‬ ‫לא באו כרעם ביום בהיר.‬
‫הכרתי אותה זמן רב,‬
‫ואולי תמיד היו לי רגשות כלפיה.‬
‫הטעות היחידה שלי הפעם‬ ‫הייתה שהבחנתי באיחור.‬
‫אמרת לה את כל זה?‬
‫החלק האחרון, ההתארסות...‬
‫זה קרה בזריזות רבה.‬
‫אז זה זריז מפני ש...‬
‫תזמין את אחיך לדו־קרב, או...?‬
‫טוב, אתה מתחתן איתה,‬
‫ומכל הסיבות הנכונות, כך נראה.‬
‫זה מה שחשוב.‬
‫אבל תאמר לה.‬
‫בסדר.‬
‫אולי אגש אל פנלופי כעת.‬
‫קודם כול...‬
‫לחיי נשותיכם.‬
‫ברכותיי.‬
‫תודה.‬
‫היית מאמין? לא ידעתי.‬
‫אימא.‬
‫כך אני שומעת שבתי התארסה?‬
‫את מסתתרת בחדרך כל היום,‬
‫ונותנת לי לקרוא על זה בוויסלדאון?‬
‫לא התחשק לי לבשר לך את הבשורות הטובות.‬
‫״טובות״?‬
‫כך את רואה זאת?‬
‫אלא איך? בקרוב אתחתן.‬
‫לורד דבלינג היה שידוך ראוי.‬
‫בלתי סביר, כן, אך חרף כל מוזרויותיו,‬
‫זה היה שידוך בטוח.‬
‫השלכת את זה לפח כדי לממש... מה?‬
‫את תשוקתך לבן השכנים?‬
‫שהוא במקרה הרווק הנחשק ביותר של העונה?‬
‫זה לא בלתי סביר בעיניי.‬
‫אני יקרה ללבו.‬
‫הוא אמר לך שהוא אוהב אותך?‬
‫לא בדיוק במילים האלה.‬
‫פנלופי...‬
‫אינך זוכרת שבני ברידג׳רטון‬ ‫התייחסו אלינו כמו אל כלבים‬
‫כשהמזימה של מרינה נחשפה?‬
‫וכעת את משוטטת לך כל הלילה ללא ליווי,‬
‫ואז מופיעה פה הבוקר,‬
‫ומבשרת שהתארסת לאותו נער ברידג׳רטון ממש!‬
‫השד יודע באילו תכסיסים לכדת אותו ברשתך...‬
‫סליחה.‬ ‫-מר ברידג׳רטון כאן, גבירתי.‬
‫מר ברידג׳רטון, איזה... תענוג לא צפוי.‬
‫לא אשאר לאורך זמן.‬
‫אך אם כבר פתחנו את סגור לבנו...‬
‫זה לא נועד לאוזניך.‬
‫אני עדיין מדבר.‬
‫בתך לא הפילה אותי בפח.‬
‫הצעתי לה נישואים מתוך אהבה, לא פחות.‬
‫ואילולא התעניינת אך ורק במעמדך,‬
‫אולי היית מבחינה בכך שפנלופי‬ ‫היא המבוקשת ביותר מביניכן.‬
‫בעתיד, אני מייעץ לך‬ ‫שלא להשחיר את שמנו, ״ברידג׳רטון״,‬
‫ברמיזות שכאלה.‬
‫רציתי להראות לך את המקום לפני שנינשא.‬
‫הוא עובר במשפחה מדור לדור.‬
‫זה יהיה ביתנו.‬
‫הוא אמנם לא במיטבו כרגע, אבל...‬
‫אחרי שנעביר לכאן רהיטים וחפצי נוי...‬
‫את חוששת שאין זה ראוי שאנחנו כאן לבדנו?‬
‫עוד אין משרתים,‬
‫אבל חשבתי...‬
‫אם כבר נינשא...‬ ‫-לא.‬
‫אינך מבין כמה זה חשוב לי.‬
‫מה שאמרת לאמי.‬
‫מעולם לא הגנו על כבודי כך.‬
‫תמיד אגן על כבודך.‬
‫מפני שאני אוהב אותך,‬
‫פן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫מה שאמרתי לאמך היה האמת לאמיתה.‬
‫וזה לא צריך להיעלם מעינייך.‬
‫את האישה הפיקחית‬ ‫והאמיצה ביותר שהכרתי מימיי.‬
‫מעולם לא הרגשתי נִראה כל כך.‬
‫וישנו גם...‬
‫האופן שבו שיערך משתפל במורד כתפך.‬
‫האופן שבו עינייך נוצצות כשאת מביטה בי,‬
‫כמו שני אגמים כחולים.‬
‫שפתייך המוצקות והפשוקות מעט.‬
‫עורך הרך.‬
‫וישנם גם...‬
‫מקומות אחרים ש...‬
‫חלמתי עליהם.‬
‫הורי לי לעצור אם אינך רוצה בזה.‬
‫אינני רוצה שתעצור.‬
‫שכבי.‬
‫את יפה כל כך.‬
‫אמור לי מה לעשות.‬
‫אני אעשה הכול.‬ ‫-לא.‬
‫אמור לי.‬
‫את יכולה...‬
‫לגעת בי.‬
‫איפה?‬
‫איפה שתרצי.‬
‫לא שם.‬
‫עוד לא.‬
‫אפשר?‬
‫למה הפסקת?‬
‫את מוכנה?‬
‫יש עוד?‬
‫זה עלול להכאיב.‬
‫אין מה לעשות. אבל...‬
‫רק בפעם הראשונה.‬
‫בסדר?‬
‫זה בסדר.‬
‫זה היה בסדר?‬
‫זה היה מושלם.‬
‫אפשר שוב?‬
‫תני לי חמש דקות.‬
‫אולי עשר.‬
‫אנתוני, אי אפשר.‬
‫למה?‬
‫מפני שניוטון מביט בנו.‬
‫ייאמר לפרוטוקול שצדקתי.‬
‫לגבי הכלב שלך?‬
‫הכלב שלנו.‬
‫לא, לגבי הבשורות שלנו.‬
‫זה לא הזמן המתאים לבשר למשפחה.‬
‫לא עם האירוסין,‬
‫והקשר של פרנצ׳סקה עם לורד קילמרטין.‬
‫אמך עסוקה מדי.‬
‫אפשר לשמור את הסוד שלנו עוד קצת.‬
‫זו הסיבה היחידה שאת רוצה לחכות?‬
‫את מאושרת, אני מקווה.‬
‫מאושרת מאוד.‬
‫ועסוקה מאוד.‬
‫עליי לתכנן את מסיבת האירוסין‬ ‫המוצלחת בכל הזמנים,‬
‫לפני שמישהי אחרת תמונה לתפקיד הוויקונטסה.‬
‫אני מנגנת מאז גיל חמש.‬
‫למרות שאצבעותיי היו קטנות‬ ‫ולא הגיעו לכל הקלידים.‬
‫אחותי דפני החלה אז ללמוד,‬
‫והתחננתי בפני אימא‬ ‫שתיתן לי לשבת איתה בזמן שלמדה.‬
‫בימים שבהם המורה הפרטי שלה בא,‬ ‫הייתי קמה בשש כדי להתאמן.‬
‫בהחלט הייתי שמח שנגינתך תעיר אותי‬ ‫במקום משרתי האישי.‬
‫בני משפחתי חשבו אחרת.‬
‫פעם אנתוני החביא את שרפרף הפסנתר שלי‬ ‫במשך שבוע כדי שלא אעיר אותו מוקדם.‬
‫נדמה לי שזו הסיבה שהוא עבר לדירת רווקים.‬
‫הוויקונט נמצא בבית כרגע, הלא כן?‬
‫אכן. עם אחותי החדשה.‬
‫זה כמעט מבחיל, כמה שהם מושלמים ביחד.‬
‫כמעט.‬
‫את נתקפת בחילה גם מהמחשבה שתינשאי בעצמך?‬
‫לא, אני...‬
‫אני רוצה להינשא.‬
‫אפילו מאוד.‬
‫אני רק מקווה שבעלי‬ ‫לא יחביא את שרפרף הפסנתר שלי.‬
‫חלילה.‬
‫אולי נצטרך פה עוד שולחן או שניים לקינוחים.‬
‫ובקשי מהטבח שיכין עוגיות קינמון רבות.‬
‫הן החביבות על גרגורי.‬
‫כמובן, גבירתי.‬
‫זה הכול בינתיים, גב׳ וילסון. תודה.‬
‫ובכן...‬
‫הייתי זקוקה להפסקה מתכנון האירוח שלנו.‬
‫נראה שאת טובה בזה.‬
‫אכן.‬
‫אבל הייתי מעדיפה לרכוב איפשהו.‬ ‫אל תספרי לאמך.‬
‫את חושבת על פנלופי?‬
‫אינני מופתעת לחלוטין‬ ‫שהיא הסתירה סוד מפניי.‬
‫זו לא הפעם הראשונה שהיא עושה זאת.‬
‫אבל קולין...‬
‫ושוב, נותרתי להתמודד עם העובדה‬ ‫שכולם בסוף מתחלקים לזוגות.‬
‫גם אני הייתי מעדיפה לצאת לרכוב.‬
‫מטפורית. אני לא מחבבת סוסים.‬
‫משפחה זה הכול.‬
‫לכן עלייך לדבר עם קולין.‬ ‫לספר לו כיצד את מרגישה.‬
‫אין תחושה טובה יותר מאשר האמת.‬
‫לידיעתך, גרגורי שונא עוגיות קינמון‬
‫מאז שבנדיקט הציב לו אתגר לאכול צלחת שלמה,‬ ‫והוא הקיא.‬
‫עכשיו הוא מעדיף מקפאי פירות.‬
‫מקפאי פירות. בסדר.‬
‫תודה.‬
‫גבירתי.‬
‫את בסדר?‬
‫האם עליי להיעלב מכך שמר ברידג׳רטון חושב‬ ‫שאני טרודה בענייני מעמד?‬
‫כאילו יש פסול בשמירה‬ ‫על מקומה של המשפחה הזו בחברה.‬
‫אין בזה שום רע, גבירתי.‬
‫ואיך יכולתי לדעת שיש ביניהם אהבה?‬
‫זה בהחלט לא נפוץ.‬
‫לא רק לפנלופי.‬
‫לכל אחת מאיתנו.‬
‫היא בטח תבין. רק ניסית להגן עליה.‬
‫אולי כדאי שתאמרי להם את זה.‬
‫אפרופו מעמד,‬
‫קשר לבני ברידג׳רטון לא יזיק כרגע.‬
‫אמרתי לו שאת לא בבית.‬
‫עורך הדין שבודק את ענייני ג׳ק פת׳רינגטון.‬
‫הוא שוב מחפש אותך.‬
‫אני מבולגנת כולי?‬
‫כן.‬
‫אבל את המבולגנת שלי.‬
‫אני מקווה שהיה לך בסדר.‬
‫אני יודעת שאתה מנוסה ממני.‬
‫שום דבר לא משתווה לזה.‬
‫גם לא הנשים בפריז?‬
‫תיתן לי לקרוא עוד ממה שכתבת?‬
‫הבטחת.‬ ‫-זה נכון.‬
‫ואינני אוהב להפר הבטחות.‬
‫קולין, עליי לגלות לך משהו.‬
‫מה?‬
‫לעזאזל. אלה בטח המשרתים,‬
‫מביאים את חפציי האישיים.‬
‫נוכל לחצות את הפארק בכרכרה שלי.‬ ‫אף אחד לא יראה אותנו.‬
‫ליידי דנברי.‬
‫שבי נא,‬
‫ותיהני מיום גדול זה בחברתי.‬
‫מה אנו חוגגות?‬
‫את סופה של ליידי ויסלדאון.‬
‫את מריחה את זה?‬
‫זה מדיף צחנה של חולשה.‬
‫היא לא מרגיזה אף אחד.‬
‫היא כלל לא מנסה להתרברב‬
‫על פנייתה של הנוצצת שלי אל עבר הבינוניות.‬
‫היא בלתי מוגנת.‬
‫זה הזמן לתקוף.‬
‫ומהי תוכניתך, הוד מעלתך?‬
‫זה כבר נעשה.‬
‫שליחיי המלכותיים‬ ‫צועדים ברחובות ברגע זה ממש.‬
‫ליידי דנברי...‬
‫כמה כיף יהיה לנו!‬
‫מכתב מהמלכה.‬
‫מהמלכה.‬ ‫-תודה.‬
‫במצוות המלכה.‬
‫מה זה?‬
‫מסר מהמלכה.‬
‫״יקיריי הנכבדים, חברי הבון־טון...״‬
‫״אני מכריזה בזאת כי כל מי שיביא לארמון‬ ‫מידע מאומת על זהותה של ליידי ויסלדאון‬
‫״יקבל פרס בסך 5,000 לירות שטרלינג.‬
‫״שלכם, הוד מעלתה, המלכה שרלוט.״‬
‫סוף סוף היא תקבל מה שמגיע לה.‬
‫תארי לך: לחשוף את ויסלדאון.‬
‫לא תנסה, נכון?‬
‫אני בטוח שלא אצטרך לנסות.‬
‫מישהו אחר בוודאי יאתר אותה.‬
‫מה רצית לספר לי?‬
‫כלום.‬
‫זה לא חשוב עכשיו.‬
‫אלואיז. חיפשתי אותך.‬
‫נשב?‬
‫אני מתנצל‬
‫על שלא סיפרתי לך עוד קודם‬ ‫על רגשותיי כלפי פנלופי.‬
‫בעצם, אולי אעמוד.‬ ‫-אלואיז...‬
‫מספיק מוזר שאחי מדבר‬ ‫על רגשותיו כלפי חברתי,‬
‫אבל ידעת שרבנו, ובכל זאת הלכת מאחורי גבי.‬
‫אני יודע. ואני מצטער מאוד.‬
‫אבל אני אוהב אותה, אל.‬ ‫בדרכים שאינני יכול אפילו לבטא.‬
‫אולי מוטב שלא תנסה.‬
‫וגם את אהבת אותה פעם.‬
‫הייתן צמד־חמד.‬
‫אני זוכר את היום שבו‬ ‫משפחת פת׳רינגטון עברה לגור ממול.‬
‫מאותו יום ואילך,‬ ‫שמעתי רק ״פנלופי פה״ ו״פנלופי שם״,‬
‫ו״פנלופי ואני נקרא את ׳דון קישוט׳‬ ‫ונהיה אבירות.״‬
‫הייתי הרוסה כשלא הרשו לנו ללמוד סיף.‬
‫פנלופי תהיה אחותך בקרוב.‬
‫פעם זו הייתה התגשמות חלום בשבילך.‬
‫זה יהיה חשוב לי מכול אם תיתני לי את ברכתך.‬
‫ואני יודע שזה יהיה חשוב מאוד גם לפנלופי.‬
‫כמעט שכחתי.‬
‫יש לי מתנה בשבילך.‬
‫אני יודע שאת מתעבת‬ ‫את ויסלדאון לא פחות ממני.‬
‫- שלכם, המלכה שרלוט -‬
‫אנו נרגשים מכוונותיך כלפי בתנו, לורד גריר.‬
‫אני מבטיח לך שאם נינשא,‬
‫נהיה עמודי תווך בחברה.‬
‫כאשתי, מיס קאופר תייצג אותי.‬
‫חסל סדר מלבושים אופנתיים.‬
‫ביגוד חדגוני הוא הטוב ביותר. אפור או חום.‬
‫ולא נתפרפר לנו ברחבי העיר,‬ ‫שקועים ברכילויות הבון־טון.‬
‫נבקר בנשף אחד בחודש, לא יותר,‬
‫ורק אם המארחים בעלי ערכים מוצקים.‬
‫בהחלט אינני מאמין במוסיקה,‬
‫והאמנות המודרנית בימינו היא פשוט סקנדל.‬
‫עיניה ואוזניה העדינות‬ ‫לא ייחשפו לעולם לתועבות שכאלה.‬
‫זה נשמע מקסים.‬
‫אינך מסכימה, קרסידה?‬
‫טוב מאוד.‬
‫וכמובן, אני עדיין מצפה לילדים.‬
‫כמה שאני אוהב ילדים.‬
‫אשמח לארבעה או חמישה.‬
‫כמובן.‬
‫- חמשת אלפים לירות שטרלינג -‬
‫למה לא מחפשים פשוט את שמה ברשומות?‬
‫היא בטח גרה איפשהו.‬
‫את מציעה לחפש ברשומות‬ ‫מישהי בשם ״ליידי ויסלדאון״?‬
‫לא את זה בדיוק, כמובן,‬ ‫אבל בטח יש לה שם פרטי.‬
‫ככה זהותה תיחשף, לדעתך?‬
‫היא לא תיחשף, היא מסתתרת בכישרון רב מדי.‬
‫אפרופו הסתתרות,‬
‫איך לכדת את מר ברידג׳רטון?‬
‫מצאת לחש באחד הספרים שלך?‬
‫בנות, אתן לא תתעללנה באחותכן בבית הזה.‬
‫את זו ש...‬
‫כולנו התנהגנו בצורה לא נאותה לאחרונה.‬
‫עקב ההתרגשות סביב הריונותיכן,‬
‫וההתארסות המפתיעה, כולנו שכחנו את עצמנו.‬
‫אך כראשת המשפחה, אני אזכיר לנו.‬
‫בנות פת׳רינגטון תומכות זו בזו.‬
‫זה מה שעשית קודם? תמכת בי?‬
‫את צודקת, נהגתי בחוסר רגישות.‬
‫אך זה ייפסק עכשיו.‬
‫ולמרבה השמחה, מסיבת האירוסין שלך מתקרבת,‬
‫ובה נפתח דף חדש.‬
‫באמת?‬
‫ופנלופי ואני נשתתף בה לבדנו.‬
‫זה ייתן לכן זמן להחליט‬
‫כיצד לתקן את התנהגותכן כלפי אחותכן.‬
‫אני הולכת לקרוא בחדרי.‬
‫בסדר.‬
‫נראה שהדבר היחיד שהנו זריז יותר‬
‫מהשידוך בין מיס פת׳רינגטון ומר ברידג׳רטון‬
‫הוא חזרתה המהירה של לונדון לדרכיה הישנות.‬
‫ליידי פת׳רינגטון ממהרת‬ ‫להיצמד לבני ברידג׳רטון,‬
‫והמלכה חוזרת למצוד העקר שלה‬
‫אחר ליידי ויסלדאון.‬
‫אך זהו סוד שאין להאיץ בו.‬
‫מזלגות משמאל,‬
‫סכינים ומזלגות מימין.‬
‫מושלם. הוא למד במהירות רבה.‬
‫יש לו שכל חריף, כמו של אימא.‬
‫הלא כן, ויל?‬
‫סלחו לי.‬
‫בקרוב תהיה מוכן ליציאה ראשונה לחברה.‬
‫מה שלום הספרים שלך?‬
‫עדיין ריקים מדי.‬
‫קח לך קצת חופש השבוע.‬ ‫-אינני יכול פשוט...‬
‫אתה יכול.‬
‫אני עומדת על כך.‬
‫הספרים לא יתגעגעו אליך. המשפחה שלך כן.‬
‫ערב טוב, רבותיי.‬
‫התעלית על עצמך, אחותי.‬
‫כמה יפה פה.‬ ‫-תודה. אתם נראים נהדר.‬
‫לא כמו גרגורי.‬
‫אחי.‬
‫איפה השגת מגבעת שכזו?‬
‫בקרוב אלמד באיטון.‬ ‫הגיע הזמן שאציג את עצמי בהתאם.‬
‫אולי באיטון השכל שלך יגדל‬ ‫עד שימלא את המגבעת הזו.‬
‫ובכן, כגבר בבית,‬ ‫אתה מוכרח לקבל את פני האורחים.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫העלמה הייסינת׳.‬
‫תענוג להכירך, לורד קנט.‬
‫אל תגלה בה עניין.‬
‫יש לי חץ וקשת חדשים. רוצה לראות?‬
‫הקישוטים קצת...‬
‫אפרפרים יותר משזכרתי, לא?‬
‫כלתי לעתיד.‬
‫ערב טוב.‬
‫והנה בני לעתיד.‬
‫ליידי פת׳רינגטון.‬
‫נעים לקבל ממך קבלת פנים כה חמימה.‬
‫אני מצטערת מאוד על דבריי הקודמים.‬
‫הבה נשאיר זאת בעבר.‬
‫הערב אנו חוגגים את עתידנו המשותף.‬
‫ובכן, אם זו כוונתך, כוונתי תהיה לכבד אותה.‬
‫עליי לומר לאמך‬ ‫עד כמה הקישוטים נאים בעיניי.‬
‫המשקאות בסביבה?‬
‫אלואיז אמרה שמיס קאופר הזמינה את עצמה.‬
‫לא יכולתי לסרב, בהתחשב במצב.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫אני דווקא נהנה מנוכחותה.‬ ‫שתחזה בניצחון שלך!‬
‫כל המטיל ספק בשידוך הזה הוא שוטה.‬
‫וכל מה שנדרש ממנה כדי שיתחתן איתה‬ ‫היה להיות היא־עצמה.‬
‫היא צעירה יוצאת דופן.‬
‫ליידי ברידג׳רטון.‬ ‫-לורד אנדרסון, ברוך הבא.‬
‫מרכוס. לא ידעתי שתהיה כאן הערב.‬
‫נתקלנו זה בזה אתמול בעת שטיילנו.‬
‫צירוף מקרים משמח.‬
‫אכן.‬
‫והזמנתי אותו.‬
‫הבנתי.‬
‫ובכן...‬
‫לחיי הזוג המאושר.‬
‫לורד גריר מזעזע, אלואיז.‬
‫ניסיתי לחשוב על דרכים לחמוק מהצעתו.‬
‫תעזרי לי?‬
‫כמובן, רק...‬
‫סלחי לי.‬
‫או שאחי מגלה הבנה שאין שנייה לה,‬
‫או שטרם גילית לו.‬
‫אני מחכה לזמן המתאים.‬
‫זה לא נוגע רק לך.‬
‫הסוד הזה, השקר הזה,‬ ‫בעקבות פרס המלכה, ייחשף מן הסתם,‬
‫וכשזה יקרה, קולין ידע‬ ‫שגם אני הסתרתי זאת מפניו.‬
‫אם את מתקשה לחשוף את האמת,‬
‫אהיה רחומה ואגלה לו בעצמי.‬
‫יש לך עד חצות.‬
‫המשקה שלך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫ערב טוב.‬
‫ליידי ארנולד, הרשי לי להכיר לך‬ ‫את אחותי, ליידי ברידג׳רטון.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬
‫נראה שאת מארחת מצוינת.‬
‫אני כבר מחבבת אותה.‬
‫נא להכיר: זה אחי, הוויקונט ברידג׳רטון.‬
‫שמעתי עליך רק שבחים, אדוני.‬
‫אז לא שוחחת עם בני משפחתי?‬
‫לורד קילמרטין, אתה מוכרח לספר להם‬ ‫את הסיפור המשעשע שסיפרת לי, על המגפיים.‬
‫אה, כן.‬
‫המגפיים.‬
‫ובכן, היה בוץ...‬
‫בוץ רב עליהם.‬
‫שנתכבד במשהו?‬
‫מה דעתך?‬
‫הם די...‬
‫דומים.‬
‫כן, אבל...‬
‫אינך חושבת שפרנצ׳סקה זקוקה‬ ‫למישהו שיעזור לה להיפתח?‬
‫ובהתחשב בהתנגדותה של המלכה...‬
‫עד כדי כך שייתכן שזה תרם‬ ‫לפרס על ראשה של ויסלדאון.‬
‫אולי מוטב לנקוט בגישה ישירה, לשם שינוי.‬
‫אמנם אינך נוהגת לשדל את ילדייך...‬
‫אתה לועג לי.‬
‫כפי שלעגת לי, בצדק, כל העונה שעברה.‬
‫הנה את, ליידי ברידג׳רטון.‬
‫לא מזדמן לנו להיפגש.‬
‫בשל חובתי כמארחת, חוששתני.‬
‫אני מבינה היטב.‬
‫ערב טוב לכולם.‬
‫אם תרשו לי לומר כמה מילים.‬
‫בדרך כלל, כשמישהו נופל מסוס,‬ ‫מייעצים לו לעלות עליו שוב.‬
‫המלצתי: לא לקום. שכן, בבוץ,‬
‫ייתכן שתפגוש בכלתך לעתיד.‬
‫כישורי הרכיבה האיומים שלי‬ ‫הם שהובילו למפגשי עם מיס פת׳רינגטון,‬
‫פן, ואני אסיר תודה להיות כאן איתה הערב.‬
‫אני מצפה לחיינו המשותפים,‬
‫להכיר זה את זו לעומק,‬
‫ולא לראות אף יום איתך כמובן מאליו.‬
‫ברכותיי.‬
‫אכן!‬
‫בריאות ואושר.‬
‫ברכות לשניכם.‬
‫לחיי היכרות הדדית אמיתית.‬
‫מוחלטת.‬
‫לפני שיאזל הזמן.‬
‫זמן החיים, כמובן.‬
‫הוא מתקתק לכולנו. לבריאותכם הטובה.‬
‫תודה, אלואיז...‬
‫הייתי רוצה להוסיף ולומר כמה אני גאה‬
‫בבתי המקסימה, פנלופי.‬
‫לחיי השידוך של העונה,‬ ‫ולחיי משפחת פת׳רינגטון־ברידג׳רטון.‬
‫קשה להבין אם המסיבה הזו זקוקה‬ ‫למשקאות חזקים או חלשים יותר.‬
‫אולי נעבור לקינוח ומשחקי חברה בטרקלין.‬
‫שנלך?‬
‫כמובן.‬
‫כללי ברידג׳רטון, כולם.‬
‫המנחש נכונה יהיה הבא בתור.‬
‫נעבור אחד־אחד, לפי הסדר,‬
‫עד שנגלה את בעל או בעלת‬ ‫השכל החריף ביותר בחדר.‬
‫מי יהיה ראשון?‬
‫אני מציעה את פנלופי.‬
‫אחרי הכול, זה הערב שלה.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫״הראשון אוכל ובולע, ומזין את השני.‬
‫״המכלול מלבלב וססגוני.״‬
‫״מלבלב וססגוני...״ זה בוודאי פרח כלשהו.‬
‫חבצלות. זכריני. לילך!‬ ‫-לא!‬
‫הלוע אוכל, ומזין את האריה.‬
‫לוע הארי, הפרח.‬
‫אלואיז צודקת.‬ ‫-כן.‬
‫טוב מאוד, אחותי.‬ ‫-כל הכבוד. תורך.‬
‫עוד הפעם. סיבוב שני.‬
‫תודה.‬
‫״הראשונה נשמעת כמילת איסור.‬
‫״השנייה היא השתלשלות עניינים.‬
‫״השלישית היא שבילים.‬
‫״המכלול הוא התלבטות.״‬
‫משהו עם ״דרכים״.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫דרך לא דרך!‬ ‫-לא.‬
‫האם זה לא ״על פרשת דרכים״?‬
‫כן.‬ ‫-מחוכם.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-טוב.‬
‫פיקחי.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫״הראשונה לרוב כספית. השנייה דו־סטרית.‬
‫״על המכלול מרבים לדבר וממעטים לקיים.״‬
‫מקום מגורים, אולי?‬
‫לא. זו כספית, זו דו־סטרית...‬
‫זו ערבות הדדית, הלא כן?‬
‫כן.‬
‫גם אנחנו נצטרך להשתתף במשחק?‬
‫יש ביניהן ריב ממושך.‬
‫אולי הוא ייגמר סוף סוף.‬
‫״הראשונה רכה וצהבהבה, בייחוד באביב...״‬
‫נראה שניקי עומד ללמוד לשחק שח.‬
‫אתה יודע, השבוע דייזי רכבה על סוס סוף סוף.‬
‫באמת?‬ ‫-היה לה מבט כזה בעיניים...‬
‫הפחד שלה דעך,‬ ‫והיא עשתה את הדבר הקשה ביותר,‬
‫ולא יכולתי שלא לחשוב...‬
‫״הלוואי שאבא שלה היה רואה את זה.״‬
‫אביא לנו משקה.‬ ‫-מקסים.‬
‫כן, זה שם.‬
‫יפה מאוד.‬
‫סוף סוף.‬
‫״השני משקה את השדות ומביא חיים חדשים.‬
‫״הראשונה מקשטת את שערה של עלמה‬ ‫עד לגיל הנישואים.‬
‫״המכלול מוביל למטמוני זהב‬ ‫ושם סוף לעוני רב־שנים.״‬
‫קשת בענן.‬
‫תשובה נכונה.‬
‫טוב מאוד.‬
‫״הראשון מתאר את הנסיבות בהווה או בעבר...״‬
‫רוצה לשמוע את התוכנית שלי?‬
‫כדי להתחמק מלורד גריר?‬
‫כמובן.‬
‫אשכור לי דירה בווינה,‬
‫ואחיה את חיי מכספי הפרס‬
‫אחרי שאזהה את ויסלדאון.‬
‫אלואיז, לא אכפת לך שמאלצים אותי‬ ‫להתחתן עם גבר שגילו משולש מגילי?‬
‫ודאי שאכפת לי.‬
‫והייתי רוצה מאוד לצעוק על הורייך,‬
‫אילו חשבתי שזה ישנה משהו, אבל...‬
‫אמנם הייתי שמחה לראות את ויסלדאון‬ ‫נחשפת סוף סוף, אך לעולם לא תמצאי אותה.‬
‫את חושבת שאיני פיקחית מספיק.‬
‫לא, לא לכך התכוונתי.‬ ‫אני עצמי לא הצלחתי למצוא אותה.‬
‫ואת פיקחית ממני בהרבה.‬
‫קרסידה, אני מצטערת. אנא, לא עכשיו.‬
‫אמצא דרך להשיג את הפרס הזה.‬
‫לורד קילמרטין, אתה נהנה?‬
‫כן, תודה.‬
‫הרחק מהקהל הרחב,‬ ‫הייתי רוצה לחלוק עם שלושתכם‬
‫את הסיפור האמיתי על מגפיי והבוץ.‬
‫הנה מה שקרה באמת.‬
‫כתם בוץ חשוד מצא את דרכו אל תוך ביתנו,‬
‫ושם היינו: אני, המשרתים, ואפילו אמי,‬
‫רודפים אחרי הבוץ המסתורי ברחבי הבית.‬
‫עוד המשרתים מנסים לנקות אותו,‬ ‫וכתמים נוספים הופיעו, כאילו זו רוח רפאים.‬
‫כמעט אובד עצות,‬
‫הבטתי מטה סוף סוף וגיליתי‬ ‫שרוח הרפאים הייתה, למעשה,‬
‫אני...‬
‫רודף אחר הבוץ במגפיי.‬
‫כל זאת כדי לומר‬ ‫שלפעמים אני מחמיץ את מה שממש מולי.‬
‫אך לא את מיס פרנצ׳סקה.‬
‫בה...‬
‫הבחנתי מיד.‬
‫אתה צודק, זה באמת יופי של סיפור.‬
‫הנה.‬
‫״השני הוא רק ׳שם׳, הראשון הוא נסתר.‬
‫״את המכלול אין מכירים כלל ועיקר.״‬
‫אולי... ״עלום שם״?‬
‫כן.‬
‫וליידי ויסלדאון לא תישאר‬ ‫עלומת שם עוד זמן רב.‬
‫המלכה דאגה לכך.‬
‫אני חושבת שהיא...‬
‫מי יעסוק בעניין כה פעוט כזהותה‬ ‫של ויסלדאון? זה נדמה וולגרי כמעט.‬
‫הייתי אומר שוויסלדאון היא הוולגרית.‬
‫אך לא תזיק לבון־טון מעט וולגריות.‬
‫ניסיתי לומר...‬
‫אם היא תיחשף, זה יהיה אסון למשפחתה.‬
‫ובוודאי לסיכוייה להתחתן.‬
‫סלחו לי.‬
‫כדאי שנגלה להם הערב.‬
‫חשבתי שרצית לחכות.‬
‫אתה ואני...‬
‫זה הרגע המאושר ביותר שלנו.‬
‫והאמת היא שרציתי‬ ‫שנהיה רק שנינו לעוד רגע קט.‬
‫זה שינוי גדול, אך את ואני...‬
‫נפלס את דרכנו עם ילדנו,‬
‫כפי שתמיד עשינו זה עם זו.‬
‫פרס שכזה לא יספיק‬ ‫כדי שליידי ויסלדאון תחליט להיחשף.‬
‫אכן. רבים היו מרחיקים לכת יותר‬ ‫בתמורה לסכום כזה.‬
‫ראינו שלוש עלמות צעירות‬ ‫רודפות אחרי נערים־שליחים הבוקר‬
‫בחיפוש אחר זהותה.‬
‫היא בוודאי מאוד לא רוצה להיחשף.‬
‫אולי היא דווקא כן רוצה.‬
‫הכוח, הפרסום לשמצה,‬
‫החופש לעשות ככל העולה על רוחה...‬ ‫שלא לדבר על הכסף.‬
‫וכמובן ישנה גם העובדה‬ ‫שהיא לא תצטרך להתחתן.‬
‫יש בזה משהו.‬
‫היא עוד עשויה למצוא את עצמה‬ ‫חיה חיים טובים יותר מכולנו.‬
‫אך תאר לך, לחיות עם הסוד כל הזמן הזה.‬
‫זה בטח לא מניח לה.‬
‫נורא לחיות חיים כפולים כאלה.‬
‫לא הייתי מצליח לשמור סוד כזה‬ ‫במשך יותר משעה.‬
‫גם אני לא, בוודאי.‬
‫פן. לאן הלכת? חיפשתי אותך.‬
‫אני... רק הייתי זקוקה לרגע.‬
‫אני יודע שמשהו מטריד אותך.‬
‫אני חש בזה.‬
‫כל הערב התחמקת ממבטי.‬
‫לא, קולין...‬
‫אבין אם תאמרי שנסחפת אז, בכרכרה,‬
‫אם אינך חשה כמוני כעת.‬
‫קולין... עליי לספר לך משהו.‬
‫פן. את בסדר?‬
‫קולין, אני צריכה...‬
‫אלואיז, בקשי מגבת קרה מאחד המשרתים.‬
‫פן...‬ ‫-אימא. ליידי דנברי.‬
‫יש לנו בשורות.‬
‫אנו מצפים לילד.‬
‫אילו בשורות נפלאות!‬
‫סלחו לנו, כולם.‬
‫יש לי הודעה.‬
‫הגיע הזמן שאשים סוף להשערות.‬
‫רוצים לדעת מי זו ליידי ויסלדאון?‬
‫אתם תדעו.‬
‫זו אני.‬
‫מיס קאופר, את בוודאי מתלוצצת.‬
‫זו לא הלצה.‬
‫אני ליידי ויסלדאון.‬
‫ואת צודקת.‬
‫אני יכולה לעשות ככל העולה על רוחי.‬
‫אין לי אוויר.‬
‫הביאו מים.‬
‫תנו לה אוויר.‬
‫פן!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬