Kära läsare.
De flesta säsonger följer vår fina äktenskapsmarknad
ett ganska förutsägbart mönster.
Men undertecknad tycker allra bäst om när det kommer...
...en överraskning.
Det sägs att en överraskning
är hälften hemlighetsmakeri och hälften hastighet.
Och igår kväll kom ett tillkännagivande med oväntat hög hastighet.
Vi är förlovade!
Hyacinth, jag tror inte att Penelope kan andas.
Vi har känt Penelope i så många år, och nu ska hon bli min syster!
- Jag är så lycklig för er skull. - Tack, lady Bridgerton.
Varför ser du så sur ut?
Ska du gifta dig innan jag är gammal nog att gå till ett värdshus med dig?
Tyvärr, min bror.
Ursäkta mig.
Låt mig gå. Snälla.
- Eloise. Eloise, vänta. - Min bror? Menar du allvar?
- Hur länge har det pågått? - Jag är lika förvånad som du.
Hur länge har du varit kär?
Svara inte. Jag vill inte veta.
Ni kan inte gifta er!
- Eloise... - Vet han att du är Whistledown?
Nej. Han vet inte det. Snälla Eloise, berätta inte det.
Colin är inte bortrest i många år som lord Debling.
Han kommer att få veta.
Och innan han vet vem du faktiskt är kan han inte älska dig på riktigt.
Du har rätt, men snälla...
Låt mig få berätta det. Jag måste bara hitta rätt tillfälle.
Jag lovar att jag ska berätta det.
Nåväl.
Vad hände?
Jag förstår att hon är arg.
Det går över.
Det är jag säker på.
Hur det än gick till...
...är det säkert en underbar tid för de lyckliga tu.
- Kom och köp Whistledown! - Whistledown!
- Kom och köp Whistledown. - Jag tar ett.
LADY WHISTLEDOWNS SOCIETETSBLAD
Är det Lady Whistledown?
Jag tror att hon är lite simpel i din smak.
Det är knappast simpelt med en kvinna som talar fritt.
Förresten vill nog du också läsa det här.
Vad?
"En överraskning är hälften hemlighetsmakeri och hälften hastighet.
Igår kväll kom ett tillkännagivande med oväntat hög hastighet."
Måste du läsa högt, herr Dankworth?
Om vi läser själva kanske fattningsförmågan inte räcker till barnet.
Mamma måste ha läst mycket när hon väntade dig då.
Sen säger hon:
"Det kommer nog som en överraskning att herr Bridgertons omtalade hjälp
att hitta fröken Featherington en make istället har fått dem att hitta varandra."
Ge mig det.
Colin Bridgerton är förlovad med fröken Penelope Featherington.
Var du inblandad i det här?
Verkligen inte. Men jag är ändå nöjd med det.
Vad staden saknar i naturskönhet väger den upp med underhållning.
Vem behöver frisk luft när skvallret strömmar friskt?
Oj, du milde.
Jag sänker garden i en enda vecka,
och min gnistrande dam ratar min markis lemonad.
Jag kan bara föreställa mig vilka liknelser Whistledown hittar på.
Hon kommer att kalla mig en sur frukt,
eller hitta ett oförskämt citat för att förlöjliga mig.
Det har kommit, Ers Majestät.
Läs för mig.
"Fröken Bridgerton njuter också av säsongen."
"Hennes blickar har vänt från markisen till John Stirling, earl av Kilmartin."
"Inget dåligt parti."
Är det allt?
Ja, Ers Majestät.
Jag hoppas att du har rena tankar. Vi är på väg till familjehemmet.
Jag njuter bara av min undersköna hustru,
och blivande mor till mitt barn.
Det ska bli roligt att berätta.
Jag skulle vilja skrika ut det till hela Mayfair!
- Mina käraste! - Äntligen är ni här!
Jag kan vänja mig vid långa resor om man alltid välkomnas så här.
- Bror. God dag. - Detsamma.
Var har du varit?
- På morgonpromenad. - Ja.
Jag läste nåt intressant i Whistledown i morse.
- Åh. Vad? - Bror, berätta för dem.
Du dröjer, så jag gör det.
Colin är förlovad med Penelope Featherington.
Hyacinth är nog gladast av alla.
- Gratulerar. - Tack.
- Vilka underbara nyheter. - Självklart.
Tack. Jag är på gott humör.
Vi bröder har visst mycket att tala om.
- Vad har jag mer missat? - Jag är också en bror.
Jag ser dig mer som ett husdjur.
Varför? Vad onödigt sagt.
Hon utnyttjade mig. Det är ju helt uppenbart.
Hon träffade faktiskt honom först.
Hela vår vänskap var bara ett sätt att komma åt honom.
Skönt att ni inte är vänner längre.
Förlåt. Det är verkligen chockerande. Men jag har också fått en chock.
Mor och far sa idag att de håller på att anordna ett frieri.
Från lord Greer.
Lord Greer?
- Står han inte vid dödens port? - Nej, tyvärr inte.
Trots sin ålder försäkrar han oss att han är hälsan själv.
- Jag borde inte ha pladdrat på så. - Det är ingen fara.
Blir jag tvungen att gifta mig med en man i min farfars fars ålder
får vi ju pengar att handla för och kan bli societetsdrottningar som lady Danbury.
Gå på storslagna baler och flörta med änkemännen.
Det låter inte så dumt.
Devon var fint, men vi har större saker på gång.
Först...
Förklara.
Se inte så lömska ut.
- Det var väldigt plötsligt. - Det var min förra förlovning också.
Så jag förstår om ni tycker att jag är dumdristig.
Mina känslor är ingen blixt från klar himmel.
Jag har känt Penelope jättelänge.
Jag har kanske alltid haft känslor för henne.
Det dumma var att jag inte insåg det förr.
- Har du sagt det till henne? - Det sista, själva förlovningen...
Det gick väldigt fort.
- Gick det fort för att...? - Ska ni duellera nu?
Du gifter dig med henne av rätt anledning, verkar det.
Det är det viktiga. Men säg det där till henne.
Då så. Jag går nog och hälsar på Penelope nu.
Först... Skål för era makor.
- Gratulerar. - Tack.
Vad säger du? Jag visste ingenting.
Mamma.
Så här hör jag om min dotters förlovning.
Du sitter på ditt rum dagarna i ända och låter mig läsa om det i Whistledown.
Jag ville inte direkt ge dig den goda nyheten.
Goda? Tycker du att det är det?
- Vad annars? Jag ska ju gifta mig. - Lord Debling var ett gott parti.
Högt uppsatt, visst, men excentrisk. Det gjorde honom till ett tryggt parti.
Och det kastar du bort för vad? En fantasi om grannpojken.
Som råkar vara säsongens mest eftertraktade man.
Det är inte oresonligt. Colin tycker om mig.
Har han sagt att han älskar dig?
Inte exakt de orden...
Åh, Penelope.
Minns du hur familjen Bridgerton
behandlade oss som hundar när Marinas plan avslöjades?
Du ränner ute hela natten utan förkläde
och spatserar in med nyheter om en förlovning
med samma Bridgertonpojke, som du fångat Gud vet hur.
- Ursäkta! - Herr Bridgerton är här.
- Herr Bridgerton, vilket oväntat nöje. - Jag ska inte stanna.
Men eftersom vi talar fritt här...
- Det var inte menat för era öron. - Jag talar!
Er dotter fångade mig inte. Jag friade av kärlek, inget mindre.
Och om ni inte var så besatt av er egen ställning
hade ni kanske sett att Penelope är den mest eftertraktade av er.
I framtiden ber jag att ni inte befläckar namnet Bridgerton
med andra påståenden.
Jag ville visa dig innan bröllopet.
Det har tillhört familjen väldigt länge.
Det ska bli vårt hem.
Jag vet att det inte är så fint nu, men...
När vi tar hit våra egna möbler och prydnadssaker...
Oroar du dig för att vi är ensamma?
Vi har inget tjänstefolk än, men eftersom vi ska gifta oss...
Nej.
Du inser inte vad det betydde.
Det du sa till min mor. Ingen har försvarat mig så förut.
Jag ska alltid försvara dig.
För jag älskar dig,
Pen.
Är du säker?
Allt jag sa till din mor är sant.
Det måste du också se.
Du är den smartaste och modigaste kvinna jag nånsin har träffat.
Du får mig att känna mig sedd som ingen har sett mig förut.
Och så...
...faller ditt hår så vackert över dina axlar.
Dina ögon gnistrar när du ser på mig som två klarblå gölar.
Dina läppar är så fasta och bara lite öppna.
Din hud är så len.
Och så...
...de delarna jag har...
...drömt om.
- Säg åt mig att sluta om du inte vill. - Jag vill inte att du ska sluta.
Lägg dig ner.
Du är så vacker.
Säg vad jag ska göra.
- Jag sköter allt. - Nej.
Säg.
Du kan ta på mig.
Var?
Var som helst.
Inte där.
Inte än.
Får jag?
Varför slutade du?
Är du beredd?
Kommer det mer?
Det kan göra ont.
Jag kan inte hjälpa det, men...
Det är bara första gången.
- Går det bra? - Det går bra.
Gick det bra?
Det var perfekt.
Kan vi göra det igen?
Om fem minuter.
Kanske tio.
- Anthony, vi kan inte. - Varför inte?
För att Newton tittar på oss.
- Jag vill bara påpeka att jag hade rätt. - Om din hund?
Vår hund.
Nej, om vår nyhet.
Det är inte rätt tid att berätta för dem.
Inte med förlovningen och Francesca och lord Kilmartin.
Din mamma har händerna fulla. Vi kan bevara hemligheten lite till.
Är det bara därför du inte vill berätta?
- Du är väl glad för det? - Väldigt glad.
Och väldigt upptagen.
Jag måste anordna en oöverträfflig förlovningsfest
innan någon annan får bli viscountess.
Det säger jag.
- Stilig hund. - Duktig pojke.
Jag har spelat sen jag var fem år gammal,
fast mina fingrar var för små för att nå alla tangenter.
Min syster Daphne började ta lektioner då, och jag bönade och bad att få sitta med.
Dagarna pianoläraren kom började jag öva klockan sex.
Jag väcks hellre av ert pianospel än av min betjänt.
Så tyckte inte min familj.
Anthony gömde en gång pianopallen i en hel vecka för att få sova.
Det var nog därför han flyttade hemifrån.
- Viscounten är hemma nu, inte sant? - Ja, med min nya syster.
Man blir nästan illamående av hur lyckliga de är.
Nästan.
Skulle ni bli illamående av tanken på att gifta er själv?
Nej, jag...
Jag vill gifta mig. Jag vill verkligen det.
Jag hoppas bara att min make inte gömmer pianopallen.
Det skulle jag aldrig göra.
Vi kan behöva ett par bord till här för sötsakerna.
Och be köksan att baka extra kanelkakor. Det är Gregorys favoriter.
Självklart, frun.
Det var allt för tillfället, fru Wilson.
Så...
Jag behöver vila från allt planerande av bjudningen.
- Du verkar vara bra på det. - Det är jag.
Men jag skulle hellre rida. Säg inte det till din mor.
Tänker du på Penelope?
Det är inte första gången hon har haft en hemlighet för mig.
Men Colin...
Och än en gång får jag se hur alla andra bildar par till slut.
Jag vill också hellre rida. Bildligt talat – jag ogillar hästar.
Familjen betyder allt.
Så du måste berätta för Colin hur du känner.
Inget känns bättre än sanningen.
Gregory har hatat kanelkakor sedan Benedict utmanade honom
att äta tills han kräktes.
Nu gillar han marmeladkulor.
Då tar vi marmeladkulor.
Tack.
Frun.
Mår ni bra?
Ska jag bli förolämpad när han säger att jag är besatt av vår ställning?
Är det ett missdåd att skydda familjens plats i societeten?
Det är inget fel med det, frun.
Hur skulle jag veta att de hade blivit kära?
Det är ju så ovanligt. Inte bara för Penelope, för oss alla.
Hon förstår säkert att ni bara försökte skydda henne.
Ni kanske borde berätta det för dem.
På tal om ställning. Det skulle inte skada att vara på god fot med Bridgertons.
Jag sa att ni var ute.
Advokaten som snokar runt om Jack Featherington.
Han vill träffa er igen.
Ser jag ut som en slarva?
Ja. Men du är min slarva.
Jag hoppas du tyckte om det.
Du har ju mer erfarenhet.
Det finns inget som kan jämföras med det här.
Inte ens Pariskvinnorna?
Får jag läsa mer du har skrivit?
- Det lovade du. - Det är sant.
Jag brukar hålla det jag lovar.
Colin, jag måste berätta en sak.
Vad?
Jäklar, det måste vara tjänstefolket som kommer med mina saker.
Vi tar min vagn tvärs igenom parken så ingen ser oss.
Lady Danbury.
Slå dig ner och njut med mig. Det är en stor dag.
- Vad är det vi firar? - Lady Whistledowns fall.
Känner du? Det luktar av svaghet.
Hon retar ingen.
Hon triumferar inte över att min gnistrande dam valde en medelmåtta.
- Hon är oskyddad. - Tack.
- Nu är det dags att slå till. - Och vad är er plan, Ers Majestät?
Den är redan satt i verket.
Mina kungliga budbärare marscherar genom gatorna just nu.
Åh, lady Danbury.
Det här kommer att bli så roligt.
- Ett brev från drottningen. - Från drottningen.
En kungörelse från drottningen.
- Vad är det? - Ett meddelande från drottningen.
"Högst aktade societet, härmed..."
"...förkunnar jag att den som kan ge palatset bevis på Whistledowns identitet
ska få fem tusen pund i belöning."
"Högaktningsfullt, Hennes Majestät Drottning Charlotte."
Nu ska hon äntligen få stå till svars för sina handlingar.
Tänk dig om de avslöjar Whistledown.
- Du tänker väl inte försöka? - Det behöver jag inte.
Någon annan kommer nog att luska ut vem hon är.
Vad var det du ville berätta?
Ingenting.
Det är inte viktigt nu.
Eloise. Jag har letat efter dig.
Kan vi slå oss ner?
Förlåt att jag inte berättade om mina känslor tidigare.
- Jag står nog. - Eloise.
Det är konstigt nog att ens bror talar om känslor för ens vän,
men du visste att vi grälade och svek mig ändå.
Jag vet. Och jag ber om ursäkt för det.
Men jag älskar henne, El, mer än vad jag kan säga.
Försök inte då.
Du har också älskat henne. Ni var oskiljaktiga.
Jag minns när de flyttade in mittemot.
Från och med då var det: "Penelope hit och Penelope dit".
"Penelope och jag läser Don Quijote och ska bli riddare."
Jag blev så ledsen att vi inte fick lära oss fäktas.
Penelope kommer att bli din syster snart. En gång i tiden hade det varit din önskan.
Det skulle betyda så mycket för mig om du gav oss ditt godkännande.
Och för Penelope också.
Jag glömde nästan. Jag har en present till dig.
Du och jag hatar ju båda Whistledown.
Vi är så glada över era avsikter med vår dotter, lord Greer.
Om vi gifter oss ska vi bli de dygdigaste av societetsmedlemmar.
Som min hustru ska fröken Cowper spegla mig.
Inga såna där moderniteter i klädväg. Sobra kläder i grått eller brunt.
Vi går heller inte runt och skvallrar med societeten.
Vi går inte på mer än en bal per månad, och bara om värdparet har god moral.
Jag tror verkligen inte på musik,
och modern konst nu för tiden är totalt skandalös.
Hennes känsliga ögon och öron ska inte utsättas för sån smuts.
Det låter trevligt.
Håller du inte med, Cressida?
Bra.
Jag förväntar mig fortfarande barn. Jag älskar barn.
Jag nöjer mig med fyra eller fem.
Självklart.
FEM TUSEN PUND I BELÖNING
Varför tittar ingen bara i kyrkboken vad hon heter?
Hon bor ju nånstans.
Tror du att det skulle stå "lady Whistledown" i en kyrkbok?
Inte exakt det, men hon måste ju ha ett förnamn.
Tror du att man hittar henne så?
Hon är för bra på att gömma sig.
På tal om gömma sig. Hur fick du herr Bridgerton?
Hittade du en trollformel i en bok?
Flickor, sluta hacka på er syster i vårt hem.
- Det var ju du som... - Vi har alla betett oss illa på sistone.
Era graviditeter och förlovningen har fått oss att tappa fattningen,
men som husets överhuvud påminner jag oss alla:
Featheringtons stöttar varandra.
Var det vad du gjorde förut?
Du har rätt, jag var inte snäll. Men det upphör nu.
Tack och lov har vi din förlovningsfest som kan ge oss en nystart.
Har vi?
Den ska bara jag och Penelope gå på.
Det ger er tid att fundera på hur ni kan bli snällare mot er syster.
- Jag går till mitt rum och läser. - Ja ja.
Det verkar som om det enda som gått snabbare
än fröken Featheringtons och herr Bridgertons förlovning
är resten av Londons snabba återgång till gamla hjulspår.
Lady Featherington skyndar för att förknippa sig med Bridgertons,
och drottningen jagar gagnlöst vidare efter lady Whistledown.
Men det här är en hemlighet som inte kan påskyndas.
Gafflarna ligger till vänster och knivar och skedar till höger.
Perfekt. Han lär sig snabbt.
Han är lika snabbtänkt som sin mor. Inte sant, Will?
Ursäkta mig.
Ni är snart redo att visa er bland folk.
- Hur är det med liggarna? - De är tommare än de borde vara.
- Du får ta ledigt i veckan. - Jag kan inte...
Jo. Jag insisterar på det.
Liggarna saknar dig inte, men din familj gör det.
Just det. Till höger.
Tack.
God kväll, mina herrar.
- Du har överträffat dig själv. Se bara. - Tack. Ni är så stiliga alla tre.
Inte lika stiliga som Gregory. Bror, var har du hittat din flotta hatt?
Jag blir snart en Etonman. Jag måste börja föra mig som så.
Eton kanske gör din hjärna tillräckligt stor för hatten.
Som herre i huset måste du hälsa på gästerna.
Välkomna.
Fröken Hyacinth.
Det är angenämt att träffa er, lord Kent.
Bry dig inte om henne. Jag har en ny pilbåge, vill du se den?
Dekorationen är lite tråkigare än vad jag mindes, eller vad säger du?
Min blivande hustru.
God kväll.
Min blivande son.
Lady Featherington. Vad trevligt att ni hälsar så varmt.
Jag ångrar verkligen mina tidigare uttalanden.
Låt oss lägga det bakom oss. I kväll firar vi vår gemensamma framtid.
Om ni har sådana avsikter, är mina att välkomna er.
Jag måste berätta för er mor hur fint jag tycker att hon har dekorerat.
Är baren här nånstans?
Eloise sa att fröken Cowper bjöd in sig själv.
Jag kunde inte säga nej.
- Det går bra. - Bra.
Jag tycker om att hon är här så att hon får se din triumf.
Den som ifrågasätter deras parti är en dåre.
Och allt hon behövde göra var att vara sig själv.
Hon är en enastående ung kvinna.
- Lady Bridgerton. - Lord Anderson, välkommen.
Marcus. Jag visste inte att du skulle hit.
Vi stötte på varandra på promenaden häromdagen.
- Ett lyckligt sammanträffande. - Verkligen.
Jag bjöd in honom.
Jag förstår. Då skålar vi väl för de lyckliga tu?
Lord Greer är hemsk, Eloise.
Jag försöker komma på sätt att avskräcka honom.
Kan du hjälpa mig?
Självklart, men... Ursäkta mig.
Antingen är han obegripligt förstående, eller så har du inte berättat.
- Jag väntar på rätt stund. - Det är inte bara din sak.
Din hemlighet, lögnen, kommer att avslöjas med belöningen.
Då förstår han att jag också höll tyst.
Om det är för svårt för dig att berätta så kommer jag att göra det själv.
Gör det innan midnatt.
Din drink.
Är allt som det ska?
God kväll.
Lady Arnold, det här är min syster, lady Bridgerton.
Angenämt.
- Ni är visst en jäkel på att ordna fester. - Jag gillar henne.
- Det här är min bror, viscount Bridgerton. - Jag har bara hört lovord om er, ers nåd.
Då har ni inte talat med min familj.
Lord Kilmartin, berätta den där roliga historien om stövlarna.
Just det.
Stövlarna.
Det var... Det var lerigt.
De var väldigt leriga.
Ska vi ta nåt att dricka?
Vad tycker du?
De är ganska... lika.
Ja, men tycker du inte att Francesca behöver
någon mer utåtriktad? Och nu när drottningen är emot...
Ja, det kan ha varit anledningen till hennes Whistledownbelöning.
Ni kanske ska vara mer direkt för en gångs skull.
- Det är olikt dig att gulla med dina barn. - Du hånar mig.
Som du hånade mig hela förra säsongen.
- Ursäkta mig. - Ja.
Där är ni ju, lady Bridgerton. Vi missar varandra hela tiden.
- En värdinnas plikt, tyvärr. - Jag förstår.
God kväll, allihop. Om jag får säga några ord.
När man ramlar av en häst får man rådet att sitta upp igen.
Jag tycker inte det.
För där på marken i leran kan man träffa sin blivande brud.
Min usla ryttarförmåga ledde till mitt möte med fröken Featherington, Pen.
Jag är så tacksam för ikväll.
Jag ser fram emot vårt liv tillsammans, och att lära känna varandra fullt ut.
Jag ska aldrig ta en dag med dig för given.
- Gratulerar. - Ja!
Välgång och lycka.
Gratulerar till er båda.
Skål för att verkligen lära känna varandra.
Fullt ut.
Innan tiden är ute.
Livets tid, menar jag.
Klockan tickar för oss alla. God hälsa åt er.
Tack, Eloise.
Jag vill tillägga att jag är så stolt över min underbara dotter, Penelope.
Skål för säsongens bästa parti, och för familjen Featherington-Bridgerton.
Behöver vi starkare eller svagare dricka?
Nu är det nog dags för efterrätt och charader i salongen.
- Ska vi? - Javisst.
Bridgertonregler, allihopa.
Den som gissar rätt tar nästa tur.
Vi fortsätter runt i rummet tills gruppens intellektuella geni
avslöjar sig själv, man eller kvinna.
- Vem ska börja? - Det är ju Penelopes kväll ikväll.
- Ja. - Då så.
Ja.
"Mitt förled är någon som fått ett nytt hem i en familj."
"Jag är en vårens produkt."
"En vårens produkt..." En blomma av nåt slag.
- Liljor. Förgätmigej. Syren! - Nej!
En styvmor har fått ett nytt hem i en familj.
Styvmorsviol. Blomman.
- Eloise har rätt. - Ja.
- Bravo, syster. - Utmärkt. Det är din tur.
Nu kör vi. Andra omgången.
Tack.
"Mitt första är något i sinnet,
mitt andra är något att knäcka. Mitt hela är svårt att förstå."
- Nåt med "nöt". - Just det.
- Nötknäckare! - Nej!
Kan det vara "tankenöt"?
- Ja - Klyftigt.
- Mycket bra. - Du är bra.
Klyftigt. Bravo.
"Mitt första ger jag allt för, mitt andra låter som ett skepp."
"Mitt hela är mer omtalat än utövat."
En bostad, kanske?
Nej, Det låter som skepp.
Det är "vänskap", inte sant?
Det är det.
Ska vi andra också vara med?
- De har en historia, de två. - Nu kanske de reder ut det.
Jag hämtar dricka.
"Mitt första är mjukt och gult, speciellt på våren."
Nicky ska visst få lära sig att spela schack.
Daisy har äntligen kommit upp på en häst.
- Har hon? - Hon såg så bestämd ut.
Hon bannlyste rädslan och gjorde det svåraste.
Det enda jag tänkte var: "Om ändå hennes far såg henne nu."
- Ska jag hämta nåt att dricka? - Gärna. Det är där borta.
- Bravo, Will. - Äntligen.
"Mitt första blöter vildmarken och livet skapas så."
"Mitt andra leker pojkar med medan de är små."
"Mitt hela leder till en skatt som livet ut förslå."
Regnbåge.
- Det stämmer. - Mycket bra.
Mycket bra.
"Mitt första handlar om en omständighet som..."
Vill du höra planen?
- För att slippa gifta mig? - Javisst.
Jag skaffar en lägenhet i Wien,
och lever på pengarna jag får för avslöjandet av Whistledown.
Bryr du dig inte om att jag tvingas gifta mig?
Jo, det gör jag så klart.
Och jag skulle skrika på dina föräldrar om det skulle göra nåt, men...
Jag skulle gärna se henne avslöjad, men du hittar henne aldrig.
- Tror du inte att jag är klyftig nog? - Nej. Jag skulle inte heller hitta henne.
Du som är så mycket klyftigare.
Cressida, förlåt. Jag klarar inte av det här nu.
Jag ska nog få den där belöningen.
- Lord Kilmartin, har ni en trevlig kväll? - Ja. Tack.
Utan den stora publiken vill jag gärna berätta
historien om mina leriga stövlar.
Det var så här det gick till.
På något vis dök en mystisk lerfläck upp i vårt hem.
Och jag, tjänstefolket och till och med min mamma
jagade den mystiska leran genom hela huset.
När tjänstefolket försökte torka upp den, dök mer lera upp, som från en fantom.
När jag till slut hade fått nog
tittade jag till slut ner och upptäckte att fantomen var...
...jag själv, som gick runt i leriga stövlar.
Jag menar att jag ibland missar saker som är rätt framför ögonen.
Men inte fröken Francesca.
Henne... såg jag omedelbart.
Ni har rätt. Det var en riktigt bra historia.
- Kom. - Mycket bra.
Tack.
"Mitt första är blott ett namn, mitt andra inget alls."
"Mitt hela är så okänt att det inte ens har något namn."
Är det "namnlös"?
Ja.
Det lär inte lady Whistledown vara länge till.
- Det har drottningen sett till. - Jag tror att hon...
Vem bryr sig om vem Whistledown är? Det tycker jag är vulgärt.
Det är Whistledown som är vulgär. Men det kan societeten behöva.
Jag ville säga...
- Avslöjas hon är hennes familj förstörd. - Hon kan aldrig gifta sig.
Ursäkta mig.
Vi borde berätta ikväll.
Ville du inte vänta?
Du och jag...
Vi är som lyckligast just nu.
Jag önskade att det skulle vara bara vi två lite till.
Det är en stor förändring, men du och jag kommer att hitta rätt med vårt barn,
som vi alltid har gjort tillsammans.
Belöningen räcker inte för att Whistledown ska träda fram.
Många skulle göra värre saker för en sådan summa.
Vi såg tre unga damer jaga budpojkar för att få veta vem hon är.
Hon skulle hata att bli avslöjad.
Hon kanske vill bli det. Makten, berömmelsen...
Frihet att göra vad hon vill. För att inte tala om pengarna.
Och hon skulle inte behöva gifta sig.
Det är en bra poäng. Hon kan få ett bättre liv än någon av oss.
Men kan ni föreställa er att leva med den hemligheten så länge?
Det måste göra ont.
Vad hemskt att leva ett sånt dubbelliv.
Jag hade inte kunnat hålla tyst i en timme.
Inte jag heller.
- Vart tog du vägen? Jag har letat. - Jag behövde en liten paus.
Jag vet att något är på tok.
Jag känner det. Hela kvällen har du undvikit min blick.
Nej, Colin...
Jag förstår om du rycktes med där i vagnen.
Om du inte känner som jag gör nu.
Colin... Jag måste berätta en sak.
Pen. Mår du bra?
Colin. Jag måste...
Eloise, be någon om en kall handduk.
- Pen... - Mamma, lady Danbury.
Vi har något att berätta.
Vi väntar barn.
Det var en underbar nyhet!
Vi måste berätta för familjen.
Ursäkta oss, allihop.
Jag har något att berätta.
Det är slut på spekulationerna nu.
Ni vill veta vem lady Whistledown är.
Ni ska få veta.
Jag är hon.
- Fröken Cowper, ni måste narras. - Jag narras inte.
Jag är lady Whistledown, och ni har rätt. Jag kan göra precis vad jag vill.
Jag kan inte andas.
Hämta vatten.
Hjälp henne få luft.
Pen!
Undertexter: Sara Palmer