Takže ty... jsi lady Whistledownová?
- Já... - Nesnaž se to popírat.
Všechno jsem slyšel.
Vyrazil jsem za tebou ze strachu,
že tě vozka do téhle části města unesl.
A přitom
jsi věděla, co děláš, protože jsi tu tiskla dnešní číslo.
- To nebylo mé. - A co ta ostatní?
To ty jsi celou tu dobu byla lady Whistledownová, že ano?
Napovídala jsi mi... tolik lží.
A co všechno jsi napsala o mně a naší rodině...
- Coline... - Něco mi na tom nehrálo.
Kladl jsem to za vinu sobě s tím,
že si tvou lásku prostě nezasloužím.
Celé je to ale tvá chyba.
Nikdy ti neodpustím.
BRIDGERTONOVI
Kupte si Listy! Listy!
- Listy! - Tady máš.
Nejlaskavější čtenáři,
myslel-li sis, že mě odhalení mé pravé identity umlčí,
šeredně se pleteš.
Božínku!
Odsudku se nebojím, neboť nyní víš,
že ti píši z jednoho z nejváženějších domů v Mayfairu.
Žádná rodina samozřejmě není dokonalá.
Některé se to však pokoušejí předstírat.
Vezměme si kupříkladu Bridgertonovy s jejich vynikající pověstí.
Pisatelku těchto řádků by zajímalo, co se u nich děje za zavřenými dveřmi.
- Můžeme si je přečíst? - Ne.
Je známo, že lady Violet Bridgertonová
nedá dopustit na sňatky z lásky.
Omlouvá ovšem láska
poněkud uspěchané zásnuby hned několika jejích dětí?
Bridgertonovi si možná pouze pletou lásku s chtíčem.
A nezapomínejme, kolik dětí zplodili.
Uvažovali jste někdy, proč je jich tolik?
Pisatelka těchto řádků rozhodně ano.
Co když jsou některé nemanželského původu?
Takové lži!
Dorazily Listy.
Ty už bohužel máme.
Další Listy.
Dej to sem, Gregory!
Dobrá.
LISTY LADY WHISTLEDOWNOVÉ
Díkybohu.
Nejlaskavější čtenáři...
zdá se, že se za mě někdo vydává,
a já už to nehodlám dále trpět.
Pisatelka těchto řádků nemá zapotřebí soudit zoufalé činy ostatních.
Přestože se vyžívám v klevetách, vždy říkám pouze čistou pravdu
a lži nedokážu vystát.
Cressida Cowperová není pisatelkou těchto Listů.
Kdyby jí byla, jistě by se zmínila o tom,
že lord Blackburn tento týden odmítl splatit velký dluh lordu Samsonovi.
Nebo o tom, že paní Newhamová
včera bez okolků propustila svou služebnou za to,
že si dovolila požádat o den volna.
A to ani nezmiňuji drobné krutosti,
jichž se denně dopouští na své ženě pan Davidson.
To vše jsem však právě napsala já.
A udělala jsem to proto, abych všem připomněla,
že skutečná lady Whistledownová má vždy oči na stopkách.
Slečně Cowperové by jistě také prospělo, kdyby dávala větší pozor.
Zůstaneš tady, dokud si pro tebe nepřijede teta Joanna.
Do té doby nevykročíš z tohoto pokoje.
Se srdečným pozdravem lady Whistledownová.
Ještěže se ta záležitost se slečnou Cowperovou vyřešila.
Teď se všichni můžou soustředit na vaši nadcházející svatbu.
Chci, aby byly všechny oči upřené jen na tebe.
Kolik očí myslíš, že je ve vyšší společnosti celkem?
Dvakrát tolik, co lidí.
Všimli jste si, že mi od toho Penelopina zasnoubení
Prudence ani jednou nenadávala do hlupaček nebo do hus?
Skoro si začínám připadat chytrá.
Vždyť jsi, lásko.
Jde mi o to, že s ní něco není v pořádku.
Pravda.
Když se ji snažím chytit za ruku,
nevysmekává se mi s takovou vervou.
Mayfair čeká nejpovedenější svatební snídaně, jakou kdy viděl.
Bude to náš triumf, Penelope.
- Ty nejsi nadšená? - Omluv mě, mamá.
Zase jsi příznivkyně Whistledownové?
Tohle číslo se povedlo.
Taky si ho přečtu. Potřebuju rozptýlit.
- Dobré odpoledne. - Dobré odpoledne.
Tak já si ho vezmu a půjdu si číst...
tamhle opodál.
Dokázala jsi to. Cressida je naprosto znemožněná.
Nevěřím, že to říkám, ale jsem ráda, že zase píšeš.
Odhalil mě.
Colin mě včera sledoval.
Jak to vzal?
Zuří.
Tento týden se máme brát, ale pochybuju, že se mnou ještě promluví.
Netuším, co mám dělat.
S tím ti nepomůžu, Pen.
Jsem ti za vše moc vděčná,
ale mám pocit, že se vám jen pletu pod nohy.
- Už od začátku. - To není pravda.
- Jeho jsi potkala první. - Bylo to poblouznění.
Časem se sice přerodilo v opravdové přátelství, ale...
ty jsi má nejlepší přítelkyně, El.
Nemoct se s tebou vídat bylo utrpení.
Nechtěla jsem tě ztratit.
Ani jednoho z vás.
Chápu.
Musím to vyřešit sama. Odpusť mi.
Hodně štěstí.
Máte štěstí, že se lady Whistledownová rozhodla vydat další číslo.
Děkuji. Nechápu, jak si to ta nána Cowperová mohla dovolit.
Jednu pohromu jsme odvrátili.
Teď se však musím vypořádat s další.
Myslíte, že bych tento týden získala audienci u královny?
Obávám se, že nemá nejlepší náladu.
Zrovna teď bych s ní o Francesce a lordu Kilmartinovi raději nemluvila.
Moc ji nepotěšilo, že jí Whistledownová znovu unikla.
Francesca měla pravdu.
Měla jsem ji oslovit, dokud jsem měla příležitost.
Vy za nic nemůžete.
Neustále se snažíme, seč nám síly stačí,
ale tíha celého světa přece nemůže spočívat jen na našich bedrech.
To se vám vůbec nepodobá.
Odpusťte mi.
Možná bych Její Veličenstvo mohla přemluvit...
To nebude nutné.
S vaším bratrem jste si v jedné věci podobní.
Máte nutkání pomáhat druhým, což je od vás velice laskavé.
Snad si nemyslíte, že si vás předcházím kvůli vašemu vlivu?
Stojím při vás, Agatho.
A vždy budu.
I když zrovna nebudu potřebovat pomoct s dětmi.
Děkuji, Violet.
To pro mě hodně znamená.
Jak dlouho to víš?
Včera jsem tě viděl, jak s Penelope vycházíš z pokoje,
a krátce nato jsem ji odhalil.
- Nabádala jsem ji, aby... - Měla jsi mi to říct.
A ty zase, že ji miluješ,
než jste k nám nakráčeli zasnoubení.
Dozvěděla jsem se to loni.
Můj smutek mi o tom ale nedovolil mluvit.
Nabádala jsem ji, aby ti to řekla.
A pak mě napadlo...
Proč lámat srdce i tobě?
Letos byla velmi férová.
Sice rozhodně kousavá,
ale nikoho nijak neztrhala. A pokud ano, tak zaslouženě.
To už jsi zapomněla, co napsala o mně?
Ano, to od ní nebylo hezké.
Už jsi jí odpustila?
Ráda bych.
A ty to dokážeš?
Podle mě máš opravdu štěstí,
že jsi ještě nikdy
nebyla zamilovaná.
Račte.
Zde chcete pořádat svatební snídani?
Zdá se vám to malé?
Kolik lidí budeme zvát?
Nejdřív vám ukážu, jak si to představuju.
Tohle je mé nejoblíbenější...
Coline...
To se na mě ani nepodíváš?
Máti byla zvědavá, proč se poslední dobou nevídáme.
Nechtěl jsem vzbuzovat podezření.
Hodláš naši svatbu odvolat?
Jsem čestný muž.
A už jsme... sdíleli lože.
Nejspíš sis mě chtěla pojistit.
Proč bych to dělala? Vždyť tě miluju.
- Jak spolu budeme vycházet? - Přijde na to.
Dnes ráno nevyšly žádné Listy.
Přestaneš publikovat?
Já...
Já nevím.
Odbudeme si svatbu
a uvidíme, jak to dopadne.
A zde bude hrát kvarteto, nebo možná dokonce kvintet.
Zajdu se zeptat,
zda nechtějí občerstvit, když se ta prohlídka tak protáhla.
Je milé, že dorazil i pan Bridgerton.
Ano.
Neměli by spolu snoubenci před svatbou trávit víc času?
Ujišťuju vás, že netuším, proč se nestýkají.
Ani já ne.
Pane.
Když jste byl venku, někdo vás sháněl. Nechala vám vzkaz.
Děkuji.
Všechno ti vysvětlím. Tilley.
Nejprve jsem...
si s tebou o Paulovi chtěla promluvit soukromě.
Jenže jsi nás... nachytal.
A o čem jsi chtěla mluvit?
S panem Suarezem sdílíme vztah velice podobný tomu našemu.
Přátelský, neformální
a občas intimní.
A pan Suarez rád ulehává i s muži.
Zdálo se mu, že mezi vámi přeskočila...
jiskra.
Muže, jako je on, jsem už potkal,
ale sám jsem takové pokušení... nikdy nepocítil.
- Uvádí tě snad v pokušení každá žena? - Vůbec ne.
Celý známý svět
má tisíce kilometrů a chodí po něm miliony lidí,
a přesto nás odmala učí,
že se máme stýkat
jen s tou tisícovkou, která přebývá v okolí Grosvenor Square.
Krášlíme se, chodíme na procházky,
navštěvujeme se a párujeme se.
Hrajeme podle pravidel.
A jen málokdy se nad nimi pozastavíme.
Společnost skýtá mnoho nepřirozenosti,
ale city dvou lidí
nehledě na pohlaví... jsou ta nejpřirozenější věc na světě.
Pokud k panu Suarezovi nic necítíš,
můžeme dál pokračovat sami ve dvou.
Měl bys ale vědět...
že mé služebnictvo je velmi diskrétní.
Ano.
Milostpaní.
Přišel za vámi lord Anderson.
Dobře.
- Rád vás vidím, lady Bridgertonová. - Nápodobně, lorde Andersone.
- Dlouho jsme se neviděli. - Až moc dlouho.
Dáte si dort? Nebo čaj?
To bych moc rád.
- Jak se máte? - Já...
No... Francesca si ode mě zrovna drží odstup.
To víte, že se potají zasnoubila s lordem Kilmartinem?
O tom slyším prvně.
- Gratuluji. - Děkuji.
Ještě čekáme na královnino požehnání.
Což bohužel nejspíš nějakou chvíli potrvá.
Jak řekl Aristoteles:
„Trpělivost je hořká, ale nese sladké plody.“
Lady Bridgertonová,
až se ta záležitost se zásnubami urovná,
myslíte, že bychom mohli prozkoumat,
co budoucnost chystá pro nás dva?
Takovému zkoumání se rozhodně nebráním.
S jistotou vám to ale nepovím,
dokud se ta záležitost řádně neurovná.
Především proto, že nejsem jediná, kdo tu má co urovnávat.
Dostali jsme dopis od tety Joanny.
Dnes vyrazila. Předpokládám, že tu bude do dvou týdnů.
Prosím, mamá.
Musíš tomu učinit přítrž.
Nemám jak.
Tvůj otec mi pohrozil, že pokud zasáhnu, pošle na venkov i mě.
Kdyby nás vykázal obě, už se do společnosti nikdy nevrátíš.
Vždyť jsi mi pomáhala.
Říkala jsem ti, aby ses té Bridgertonové stranila.
Kdybys mě poslechla, takhle daleko by to nezašlo.
Musely jsme o Bridgertonových psát takové ohavnosti?
Proč zrovna o nich?
Bridgertonovi v Listech figurují tak často,
že by bylo podezřelé se o nich nezmínit.
Někdo by jim občas měl trochu srazit hřebínek.
Proč ti na tom tak záleží?
Neměla jsem se na Eloise obořovat.
Jako jediná se ke mně chovala jako k přítelkyni.
Tak proč tě v tom případě nepřišla utěšit?
Odmalička ti vštěpuju,
že na tomhle světě se musí každý starat především o sebe.
Pro ženy to platí obzvlášť.
Já vím.
Tak bys na to neměla zapomínat.
Chápu, že na rozlučce
se máš opít jako zvíře, ale když to přeženeš,
někdo by tě mohl ulovit.
Tak držte krok, abyste ode mě odvedli pozornost.
Dnes se vám vyrovnáme jen stěží.
- Myslel jsem, že moc nepijete. - To je pravda.
Na mou obranu mě však vaše matka nemá ráda.
- To bych vyloženě neřekl. - Já to vyřídím.
Máti vás naprosto zbožňuje, lorde Kilmartine.
Zároveň je však posedlá velkolepými příběhy o lásce.
Tak co má dělat? Zkuste mu trochu poradit.
Upřímně byste měl zvážit nějakou pošetilost.
Něco odvážného. Musíte si jít za svým.
Házejte... kameny? Běžte Francesce házet kameny na okno.
Ne.
Váš problém tkví v tom, že jste moc zdvořilý.
Tak odvážného?
Mám-li být odvážný, budu si to muset promyslet.
Taky bych už měl jít domů.
- V cizím klubu se cítím nesvůj. - Nechoďte.
Tento týden jsme byli společensky vytížení. Jsem vyčerpaný.
Uvidíme se zítra ráno.
Pojďte.
Možná bychom taky měli končit.
Jen běž. Ocením chvilku o samotě.
Jsi v pořádku?
A ty?
Doufala jsem, že se večer před svatbou stavíte.
Colin mě odhalil.
Božínku.
O vás nic neví.
To je dobře.
Jak to nesete?
Svým způsobem... se mi ulevilo.
To tajemství mě hodně tížilo.
Teď mě ale nenávidí.
A má na to plné právo.
Mám si brát muže, kterého miluju, a...
nevím, zda si ho zasloužím.
Učinila jste pár neuvážených rozhodnutí.
Byla jste ještě dívka a neuvědomovala si, jakou máte moc.
- A to mě omlouvá? - Ne.
Minulost už nezměníme.
Nezbývá nám než si za svými rozhodnutími stát
a hledět kupředu.
Budete psát dál?
Tento týden jsem se držela. Kvůli Colinovi.
Ještě než to zjistil,
zkoušela jsem přestat a... jako bych přicházela o kousek duše.
Skutečnou lásku nepoznáme,
dokud nepřijmeme své pravé já.
Na váš předsvatební večer.
LADY TILLEY ARNOLDOVÁ MAYFAIR
Co tady děláš?
- Byla jsem... - Ne, neodpovídej mi.
Je mi jasné, že jsem tě zastihl po nějaké... tajné schůzce.
Nechci nic vědět.
A po jaké „tajné schůzce“ jsem zastihla já tebe?
Noc před naší svatbou?
Jak se opovažuješ se takhle ptát?
S tím, kolik máš tajemství, a po tom, co vše jsi napsala
a kolik škody jsi napáchala.
Máš pravdu.
Uvědomuju si, kolik škody jsem napáchala, a je mi to moc líto.
Co se ti honilo hlavou, když jsi psala o Eloise?
Snažila jsem se ji chránit, ale už vím, že to byla chyba.
A co slečna Thompsonová?
- Tím odhalením jsi ji zničila. - To jsem chtěla chránit tebe.
- Měla jsi mi to říct osobně. - Já vím.
Nebo si mě snad dost nevážíš?
Očividně ne, když jsi začátkem sezóny napsala,
že stěží znám sám sebe.
- Co tě k tomu vedlo? - Říkala jsem si...
že chci zpátky svého Colina.
Ne toho gentlemana nad věcí,
kterému na nikom nezáleží.
Chci tebe.
Toho laskavého, občas popudlivého a dobrosrdečného muže, kterého miluju.
Měla jsem ti to říct do očí. Stejně jako spoustu jiných věcí.
Teď už to konečně dokážu, protože jsi mi dodal sebevědomí.
V tom případě už Listy nepotřebuješ.
Nepotřebuju se schovávat za pseudonym, ale Listy mají svou hodnotu.
Víš, co je na tom nejpotupnější?
Tolik jsi mluvila o mém deníku, jako bych byl nějaký skvělý spisovatel.
Zatímco ty jsi publikovaná pisatelka, kterou zná celý Mayfair.
Myslela jsem to vážně, Coline.
Touhle noční procházkou
i svým dvojím životem se vystavuješ nebezpečí.
- Jsem opatrná. - Jsi pošetilá.
- Umím si poradit. - Tak k čemu potřebuješ mě?
Miluju tě, Coline!
Miluju tě.
Nehýbej se.
Uvidíme se zítra.
- Říkal jsem to. - Ano.
Na tohle ani na dobrou hru nedám dopustit, chápeš?
Tady tě máme. Chystali jsme se do postele.
Je vážně pozdě, Coline.
Kate!
Kde jsi byl?
A já jsem vzduch?
Co vy tady? Myslel jsem, že se uvidíme až zítra.
Tvá matka pro nás zavolala.
Abychom ti dali pár rad do manželství.
Má mě přečteného.
Stalo se mezi tebou a Pen něco?
Vše je v pořádku.
Ten pach kvašeného ovoce, který z tebe vychází, značí opak.
Slavil jsem.
Slaví se dvěma sklenkami. Celá láhev je volání o pomoc.
Nehodlám se svěřovat zrovna vám. Vy máte dokonalé manželství.
Myslíš, že je dokonalé?
A není snad?
Teď jsme šťastní, ale museli jsme se k tomu dopracovat.
Už jen k samotné svatbě.
S Penelope jste si blízcí celé roky.
To ano, ale... přestávám si být jistý, nakolik ji opravdu znám.
Co se stalo?
Do toho nám nic není.
Každý z nás má tajemství
nebo párkrát v životě chyboval.
Na Penelope ti celé ty roky jistě záleží z nějakého důvodu.
Vážně ta nová informace znehodnotí city, které k ní chováš?
Nedovol, aby jedna chyba poskvrnila celý váš vztah.
Manželství je dřina.
Ale stojí to za to.
- Naše manželství není dřina. - Jsi vážně únavný.
Anebo je to tou pozdní hodinou.
Uvidíme se zítra v kostele.
Dobrou noc.
Já před svou druhou svatbou vypil celou láhev
a taky jsem jen slavil.
A ráno tři syrová vejce.
Tvůj lokaj za nic nemůže.
Vplížil jsem se sem.
Tu noc, kdy jsi utekla...
takřka utekla,
jsem netušil, před čím prcháš.
Bylo mi deset.
Věděl jsem jen to, že je okolní svět
pro mladou dámu nebezpečný.
A myslel jsem, že když tě doma udržím o chviličku déle,
možná ti stihnu ukázat, co ve mně je.
Tím myslíš našemu otci.
Ne, tobě.
Dle tvých poznámek se zdá, že svým mladším já pohrdáš.
Už tehdy jsi však bývala odhodlaná.
Tvůj sen o útěku z domova to dokazuje.
Odmala v tobě dřímala odvaha, o jaké se mně může pouze zdát.
Tolikrát jsem si přál, abych se otci tehdy postavil...
Kvůli tobě. I sobě.
Nejsi jediná,
komu dával najevo, že nedostál jeho očekáváním.
Proč jsi mi nic z toho nikdy neřekl?
Protože jsem tě pouze neobdivoval.
Bál jsem se tě.
Mé hrůzostrašné masky.
Možná jsem si z otce podvědomě brala příklad.
Nejste si vůbec podobní.
Až na tu hůl.
- I když ta tvá je mnohem stylovější. - Mou hůl z toho vynech.
Buď rád, že jsi ty špatné klouby nepodědil.
Byla jsem k tobě příliš příkrá.
Konečně jsem si zakusila štěstí...
a bála jsem se, že mě o něj připravíš.
Doufám, že až já najdu to své,
budeš si ho užívat se mnou.
Musím lokajovi říct, aby mou návštěvu příště řádně obsloužil.
Tak pojď. Musíme na svatbu.
Jste připravená na své šaty?
Ano, jsem.
Budeš ta nejkrásnější nevěsta.
Co se vám stalo?
Zvrtla jsem si kotník, když jsem se hnala za poslíčkem.
Aha. A co jste zjistila?
Řekl mi...
Neví, kdo je Whistledownová,
ale tvrdil, že většina jeho zákazníků bydlí v Mayfairu.
Takže si myslí, že tam musí žít i lady Whistledownová.
Děkujeme.
Prověříme to.
Vaše Veličenstvo.
Dlouho jsem si lámal hlavu,
kdo by ta pisatelka mohla být,
a došel jsem k závěru,
že lady Whistledownová
možná vůbec není dáma.
Víte, Vaše Veličenstvo,
lady Whistledownová je pouhý pseudonym,
což mě vede k přesvědčení, že by se mohlo jednat o muže.
Děkuji.
To je lady Barraganová.
Jak jistě víš, zvala nás na oběd, ale nevyšlo nám to.
A teď nás na tom příštím chce o to víc.
Zbožňuju svatby.
Ta naše byla dokonalá.
A je to tady.
Připravená?
Drazí svatebčané,
sešli jsme se zde před Bohem a naší kongregací,
abychom tohoto muže
a tuto ženu spojili v posvátném svazku manželském.
Berete si tuto ženu za svou právoplatnou manželku
a budete spolu žít v posvátném svazku manželském?
Zříkáte se všech pokušení a slibujete jí věrnost,
dokud vás smrt nerozdělí?
Já, Colin Bridgerton,
si tebe, Penelope Featheringtonovou,
beru za ženu.
V dobrém... i ve zlém.
Já, Penelope Featheringtonová,
si tebe, Colina Bridgertona,
beru za muže.
V dobrém... i ve zlém.
Tímto prstenem tě pojímám za ženu.
A já ti zaslibuji své tělo.
Spojením rukou sňatek stvrzujete a já vás prohlašuji za manžela a manželku.
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého.
Amen.
Vážně ses překonala, mamá.
Líbí?
Je to...
opravdu velkolepé.
Gratuluju, Penelope.
Jsi...
neobyčejně krásná nevěsta.
Už se nemusíš přetvařovat.
Myslím to vážně.
Děkuju.
Měli jste nádhernou svatbu.
- Díky, Hyacinth. - Penelope vypadala úchvatně.
Bav se trochu.
- To je... - ...honosná svatební snídaně.
Dorazila jsem s Marcusem, ale okamžitě nás rozdělil dav hostů.
Už se cítíte lépe?
Ano.
Udobření vždy přináší úlevu.
Také byste to měla zkusit.
Chystám se na to.
Jsi v pořádku?
Na obřadu jsem tě viděl plakat.
To je tím, že jsem přišla o další přítelkyni.
Nebo smítkem prachu.
Koho ze sourozenců máš nejraději?
Samozřejmě Gregoryho.
Aha, dobře.
Ve svém srdci však jistě najdeš místo i pro nás ostatní.
Láska nezná hranic, Eloise.
Svého přátelství s Penelope si važ.
Stejně jako toho s Colinem.
Tady je ale prachu...
Omluv mě, skočím si pro šampaňské.
- Váš čaj, slečno. - Potřebuju pomoc.
Moc rádi vás uvidíme.
Pokusíme se dorazit.
- Jistě. Bavte se. - Skvěle.
- Děkuji. - Děkuji.
Pan a paní Mondrichovi?
Ano.
- Kdy ti naposledy psala Edwina? - Když jsme se vrátili.
Podělila se, že její nový manžel
je nejen náruživý čtenář, ale probudil v ní i lásku k přírodě.
- Ve tvé sestře? - Ano, šokující.
Dokonce si s ním vyjela na koni.
Moc jí závidím.
Naše rodné město v Indii je naprosto okouzlující.
Tam jsem na vyjížďce nebyla už celé věky.
Někdy bych ho rád viděl.
Vlastně co nejdříve.
- Než se nám narodí dítě. - Teď?
Jednou bych se tam s tebou ráda podívala,
ale cesta trvá měsíce.
Když vyrazíme hned, stihneme se na porod připravit tam.
Já vím, že to tady zbožňuješ.
Do naší rodiny jsi dokonale zapadla.
Mám ale pocit, že ti něco chybí.
Ale co tvá matka?
Propásla by narození svého vnoučete.
Je to naše dítě.
Bude to Bridgerton.
Mělo by ale vědět, že v sobě má kus Sharmových. Poznat svou kulturu.
A já ji musím poznat taky, abychom mu ji společně mohli předávat.
Máti to pochopí.
A nebudeme pryč navždy.
Nenuť mě tě milovat ještě víc. To už bych neunesla.
- Úchvatná svatba, blahopřeji. - Děkuji.
Bavíš se, Penelope?
Jistě, i když je toho na mě trochu moc.
Svatby se nepořádají pro nevěstu a ženicha.
Ani v případě, že spolu zrovna vychází.
Děkuju.
Že to necháváš na mně.
Ta svatba by se sama nenaplánovala. Na vměšování nebyl čas.
Ať jde o cokoliv,
vím, že to nějak vyřešíš.
Hlavní je, že už jsi vdaná.
- Můžeme se... - Já...
Můžeme se přesunout?
U zdí jsem se nastála ažaž a...
- Už to dělat nehodlám. - Kam chceš jít?
Třeba...
doprostřed.
Už asi nedokážu pozdravit další hosty.
Můžeme si zatančit.
Jsme na svatební snídani.
- Slunce ještě nezapadlo. - Já vím.
Chtěla bych si ale se svým mužem zatančit za bílého dne.
Tančili jsme v kostele. Proč ne tady?
Dobrá tedy.
Nezatančíme si?
Takhle byste žertovat neměl, lorde Kilmartine.
Proč ne?
Vás přece na tanec neužije.
Neužije.
Možná bychom však měli být odvážnější a jít si za svým.
Lady Bridgertonová.
Děkuji za pozvání.
Jsem ráda, že jste dorazil, lorde Andersone.
I se svou sestrou.
Ano, vše jsme si urovnali.
A co vy?
Zdá se, že i mé záležitosti se pomaličku urovnávají.
- To přehání. - Podle mě tančí úchvatně.
Myslím je.
Naše rodina je šťastná a drží pospolu.
Neber to jako samozřejmost.
Její Veličenstvo královna.
- To je královna. - Co tady dělá?
Lady Featheringtonová.
Vaše Veličenstvo.
Všichni kromě Bridgertonových mohou jít.
Okamžitě.
Penelope!
Už jsi Bridgertonová.
Někdo z vás mi něco tají.
A já neodejdu,
dokud mi své tajemství neodhalí.
Pokud to budete zdržovat, jen tím přiživíte můj hněv.
Vykročte.
Přiznejte se.
To já.
Já vám něco tajím.
Vy?
Ano.
Jsem zasnoubená s lordem Kilmartinem.
Vašeho zájmu o mé vyhlídky si velice cením,
takže jsem ještě nesebrala odvahu to oznámit,
ale miluji lorda Kilmartina.
A hodlám si ho vzít.
Samozřejmě s požehnáním Vašeho Veličenstva.
To není žádné tajemství, slečno Francesco.
Vaše city jsou mi už nějakou dobu zřejmé.
Mé požehnání nebude třeba.
Kvůli tomu jsem sem nezavítala.
Mluvím o Whistledownové.
Vím, že je v této místnosti.
Loni jsem byla blízko.
Až mučivě blízko.
A když teď slečna Cowperová publikovala lži o vaší rodině,
Whistledownová přispěchala na pomoc.
Jistě měla tušení, co se slečna Cowperová chystá zveřejnit.
To ji vylákalo z úkrytu. Proč?
Očividně je jednou z vás.
Veličenstvo.
Ujišťuji vás, že kdyby se něco takového dělo pod mou střechou,
dávno bych tomu učinil přítrž.
Budiž.
Klidně si mlčte.
Však já vám co nevidět rozvážu jazyk.
- Nechtěla jsem uškodit vaší rodině. - Jsem rád, že jsi mlčela.
Teď už ale víme, co je třeba udělat.
Nadešel čas se Listů vzdát.
- Ne snad? - Coline, já...
Dříve nebo později tě odhalí.
Dokud budeš Whistledownová, ta lež bude ohrožovat nás všechny.
Víš, jaké to je,
když nikde nemůžeš být sám sebou?
Jako muž to nedokážeš pochopit.
Ty si můžeš vybrat, kým budeš, zatímco my nemáme jinou možnost
než tajit, kým jsme, aby nás společnost přijala.
Jsem Whistledownová.
To už nezměním.
A já to nedokážu přijmout.
Čeká nás svatební noc, Coline.
Dnes budu spát na sofa.
Zajdu nám pro kočár.
Vše dobře dopadne.
Slibuju.
Pane Bridgertone.
Benedicte.
Rád tě zase vidím.
Já vás oba také.
Přemýšlel jsem o vaší nabídce.
A?
No...
W. SMITH A SYNOVÉ TISKÁRNA
Dobrý večer.
Ztratila jste se?
Ne, přišla jsem si pro honorář.
Za Listy z minulého týdne.
Ty, které jste posílali ke Cowperovým.
Minulý týden jsme žádné netiskli.
- Ani ty předchozí. - Dobrá.
Už jsem navštívila tři tiskárny. Tolik jich tu zase být nemůže.
Ale vy nejste Whistledownová, že ne?
Vždycky jsem ji chtěl poznat.
Bývalý šéf pro ni tisknul.
Říkal, že je to zrzka.
A co dalšího ještě víte?
PODLE ROMÁNŮ JULIE QUINNOVÉ
Překlad titulků: Eliška K. Vítová