Jó reggelt!
Hogy aludtál?
Nyugtalanul.
A Bridgerton-házban reggelizem.
- De átjön édesanyám. - Magatokra hagylak titeket.
- Nem, nem kell elmenned. - Így kívánom.
Asszonyom, egy látogató várja a szalonban.
Kínálja teával! Nem állok készen.
Jó reggelt, mama!
- Cressida! - Jó reggelt!
Felteszem, boldog nászéjszakád volt?
Mit keresel itt?
Csak tiszteletemet teszem... a nagyra becsült Lady Whistledownnál.
Tudom a titkodat.
Bármit is vélsz tudni, nincs igazad. Kérlek, távozz!
Tudod, a múlt eseményeire visszatekintve tökéletesen logikus.
Senki sem gyanakodna rád, hiszen olyan felejthető vagy!
Élvezetes ez a tekintet.
Sokáig sajnos nem élvezhetem, mivel szobafogságban vagyok,
amíg a nénikém ideér, hogy elraboljon vidékre.
- Elhagyod a várost? - Igen. De nem Joanna nénikémhez megyek.
Merthogy a királyné jutalmának kétszeresét fogod nekem kifizetni,
hogy külföldön kezdhessek új életet,
vagy mindenkinek elárulom a valódi kilétedet.
Senki sem fog hinni neked, Cressida.
A hírneved ennél rosszabb már nem is lehet.
Miss Cowper!
Lady Featherington!
Penelopéval épp arról beszélgettünk, hogy szavahihető vagyok-e.
Tegyünk egy próbát!
Leánya ugye rajong minden irományért.
Gondoljon arra, milyen kis szürke egér, így olykor hosszabb időre is eltűnhet!
Hogy mindazok, akiket ellenségének tekint, nyomtatásban aláztatnak meg.
És kérdezze meg magától,
hogy miért tartott ilyen sokáig, hogy rájöjjön:
ő a valódi Lady Whistledown!
Kifizeted nekem a pénzt,
vagy felfedem az igazságot az egész elit előtt.
További szép reggelt, hölgyek!
Penelope!
A BRIDGERTON CSALÁD
Mondd, hogy ez nem igaz!
Most az egyszer Cressida nem hazudik.
Minden bálban eljön az a pillanat, amikor eltűnsz.
Azt hittem, azért, mert a társasági modorod véges,
de most rájöttem, mekkora bolond voltam.
Mama...
Micsoda szörnyűségeket írtál a nővéreidről,
rólam, és persze saját magadról!
Tűzzel-vassal küzdöttem, hogy megmentsem magunkat a pusztulástól,
miközben a saját otthonomban
a saját vérem vetette el a pusztulásunk magvait!
Hogy tehetted ezt, Penelope?
A férjed tud erről?
Nos, erről a legújabb botrányról semmiképp se tudhat.
Ha egy magafajta úriember tudná, hogy a tetteid zsaroláshoz vezettek...
A legszentéletűbb püspök is érvénytelenítené a házasságot, ha kérné.
Mama, nem akarok többé hazudni.
El kell mondanom Colinnak.
Nos, én megtiltanám.
De nyilván nem rám hallgatnál.
Fel kell öltöznöm.
Ma hanyagul játszik, Lady Danbury.
Így nem tart majd sokáig a játék.
Felséged az utóbbi időben igen bőkezűen osztotta a vádakat.
Kíváncsi voltam, miként fogunk erre rátérni.
Nagy kedvence a Bridgerton család.
De nem, ez nem vádaskodás volt.
Hanem az igazság.
Ennél közelebb sose voltam Whistledown leleplezéséhez.
És mitévő lesz, miután leleplezi?
Akkor én leszek a nyertes.
És azután?
Megparancsolja, hogy ne írjon többé?
Tömlöcbe vetteti?
Mit akar ezzel mondani, Lady Danbury?
Amikor Whistledown írni kezdett,
azt hittem, az elit egyik hatalommal bíró tagja lehet.
De az utóbbi számok alapján nyilvánvaló,
hogy van benne egyfajta sebezhetőség, afféle igyekvés, hogy megtalálja önmagát.
Netán tudja, kicsoda Whistledown?
Ezért próbálja védeni Bridgertonékat?
Jó nyomon járok, igaz?
Én csak azt mondom,
hogy talán Lady Whistledown nem próbálja meg legyőzni önt a játékában.
Talán csak igyekszik a játékban maradni.
Sebezhető játékosként.
Olyan érzés ez, amivel talán ön is tud azonosulni, igaz?
Talán réges-rég tudtam.
Sakk-mattot adhatott volna nekem, Lady Danbury.
Tisztában vagyok vele.
De akkor korán véget ért volna a játék.
És abban mi a móka?
Elő kéne készítenünk az őszi ruhatárunkat.
Ezért nem tüsszögsz többé, Alby? Az eddigi meleg időjárás miatt?
Ez nem évszaktól függ.
Idegi alapú tüsszögés, melyet házastársi boldogságunk csillapít.
Már a hűvös idő is eléggé kínoz. A negédes hencegéseteket is viseljem el?
Hazaindulnál inkább, szerelmem?
Senki sem venné észre, az biztos.
Most, hogy Penelope megkapta a Bridgertonját,
a kutya sem figyel már ránk.
Nő a hasunk,
és vele az elit megbecsülése az erőfeszítéseinkért.
Láttál te már várandós hölgyet bálon, Philippa?
Hát nem.
Mert ha már látszik rajtuk a várandósság, elvárt, hogy visszavonuljanak.
Én például nem kívánok nesztelen távozni.
Bármit megtennék, hogy elkerüld ezt a sorsot, édesem.
Helyes.
Mert Philippával bált rendezünk,
melynek fő témája a lila szín lesz.
És a narancssárga!
Rengeteg kristály lesz, meg arany, és több száz virág.
És lehetnének bogarak!
És... beszélhetnénk netán a költségvetésről?
Persze. Óriásinak kell lennie.
Lehetünk mi nyilvános helyen?
Őfelsége tud az eljegyzésről. Nincs ok tovább titkolni.
Úgy véli, egyikünk Whistledown.
A ház rangidős asszonyaként jól tudom, hogy egyikünk sem ő.
A legjobb, ha nyilvánosan mutatkozunk,
nehogy az úri társaság azt higgye, rejtegetnivalónk van.
Talán gondtalanságunk meggyőzi őfelségét,
hogy a vádjai tévesek. Ha Isten megsegít.
Most pedig egyetek!
Látjátok?
Kiruccantunk, mint bármely másik család,
fagylaltozunk, és az esküvőt tervezgetjük.
Ugye azért még lesz esküvő?
Természetesen.
Csak Johnnal külön engedélyért folyamodunk majd,
hogy egy egyszerű, szerény szertartást tarthassunk otthon,
ami után visszavonulnánk John családi birtokára.
Hogy elkerüljük őfelsége további hőbörgését.
Igen, azt hiszem, ez bölcs dolog.
Gondolom, az oxfordshire-i birtoka nincs messzebb egy napnál kocsival?
Ahol letelepednénk, az valójában John
elsődleges birtoka.
Skóciában?
Az pontosan hol van? Közel van a határhoz?
Nem. A Skót-felföldön.
De nincs túl messze Glasgow-tól.
Oda legalább két hét az út kocsival.
Pont ezért szeretek ott élni.
A távolság igazi békeérzetet teremt.
Alig várom a csendet!
Hogy vagy?
Próbálok nem gondolni a tegnapra.
Mama odavolt, hogy őfelsége megtisztelte a reggeliteket.
A családdal minden rendben lesz, tudod.
Te ezt elhiszed?
Egyszer megvádolt, hogy én vagyok Whistledown, és túléltem.
Bár vannak sebhelyeim.
A házasságod ne legyen sebhely!
- Nem lesz. - Tudod, hogy megoldjátok a dolgokat...
Penelope! Mit keresel itt?
Nem számítottam rá, hogy délutánig találkozunk.
Tud róla. Nem kell titkolnod a dühöd.
Nem kellene ezt a vitát Miss Bridgerton előtt folytatnunk.
Ő is mindent tud.
Csodás!
Remek, hogy egész Mayfair előbb tudta, mint anyád.
És miért tudjuk, hogy tudjuk?
Cressida felfedte a titkot. Tízezer fontot kér, hogy hallgasson.
- Ezt nem mondod komolyan. - Hogy jött rá?
- Nem tudom pontosan. - Nem számít, hogyan.
Meg kell akadályoznunk, hogy felfedje.
- Nem a segítséged kérem. Őszinte voltam. - Nem rajtad múlik, mit teszünk.
Ha Miss Cowper elterjeszti ezt a pletykát,
bemocskolja a nevünket. Az egész családot.
És senki nem zsarolhatja a feleségemet.
Ez azért megkönnyebbülés.
Nem, ez kedves, Colin, de...
Ki tudom fizetni.
Ekkora összegre tettél szert?
Többre is, hogy őszinte legyek.
És sosem mondtad?
Nem fizetsz neki egy fillért sem.
- Colin, ez az én... - Akkor ön fizet, Mr. Bridgerton?
- Nem. - Senki sem fizet.
- Hát mit javasolsz? - Kérlek, ha hagynátok...
Nem hunyászkodom meg Miss Cowper előtt. Holnap felkeresem.
Hadd lássa, hogy ez a lépés minden érintettnek árt!
Ez az egyetlen út.
Mr. Bridgerton!
Lady Cowper!
Kettesben maradtam volna lányával.
Az úri társaság véleménye ellenére
megsért, ha úgy véli,
nem vagyunk továbbra is tisztességes család.
Anya, hagyj minket magunkra!
Már nem számít. Kérlek, menj!
Öt percet adok önnek.
Az édesanyja nem tudja, hogy megzsarolta a feleségemet?
Már nem bízom senkiben, csak önmagamban.
Szörnyen magányos érzés lehet.
Megtanultam, milyen érzés igazán egyedül lenni
utazásaim során.
Szegény Mr. Bridgerton!
Beutazza a kontinenst,
felfedezi a világ csodáit, ahogy csak egy férfi teheti.
Úgy beszél, mint Eloise.
Igaza van. Utazni kiváltság.
De az elmúlt évben
azon kaptam magam, hogy hírekre vágyom otthonról.
Valójában Penelopétól.
De nem kaptam választ tőle.
Mástól sem, ami azt illeti.
Mintha mindenkit lekötött volna a saját élete,
amiben rám semmi szükség.
Megpróbáltam megkeményíteni a szívemet,
olyan férfivá válni, akinek nincsenek szükségletei.
Ezt az utat nem ajánlom.
Mr. Bridgerton, össze vagyok zavarodva.
Úgy tűnik, célja, hogy együttérzéssel fizessek önnek,
holott én vagyok az, akit meg kell fizetni.
Nem az együttérzéséért jöttem.
Hanem a kegyelméért.
Penelope nem gonosztevő.
Bízzon bennem,
megértem, mi oka lenne gyűlölni Whistledownt.
Szavai metszők és élesek,
olvasói mégis hajlandóak fizetni azért, hogy hetente önmagukról olvashassanak.
Nem úgy hangzik, mintha gyűlölné Whistledownt.
Inkább mintha féltékeny lenne rá.
Nem vagyok az.
A lényeg, hogy ott van Whistledown, és ott van Penelope,
aki olyan mély magányt élt át, hogy azt egyikünk sem foghatja fel.
Képzelje csak el, hogy annyira mellőzött, hogy láthatatlannak érzi magát!
Ez nem mentség arra, amit tett,
de talán érthető, hogy a lapja időnként
tükrözte az őt körülvevő kegyetlenséget.
E kegyetlenséget biztos ön is érezte már.
Penelope megbánta, hogy köze volt a balsorsukhoz.
És a legutóbbi lapszámban nem hurcolta meg önt.
Ha még Penelope is kegyelemmel fordulna ön felé,
nem gondolja, hogy az elit is megbocsátana önnek?
S ha mindez a múlté, az apja is biztosan szívesen látja majd Londonban.
A család szeretete örök.
Ez a különbség kettőnk között.
Magától értetődőnek veszi, hogy a családja mindig támogatni fogja.
Nem vagyunk egyformák, Mr. Bridgerton,
nem is leszünk azok.
Miss Cowper!
Miss Cowper! Ha azt mondjuk, hazudik, önnek nem hisznek majd. Nincs bizonyítéka.
Egy nyomdásztanonc hajlandó alátámasztani az igazságot,
ha találkozhat az igazi Lady Whistledownnal.
A Dankworth–Finch bálig van ideje fizetni,
különben másnap reggel mindenkinek elmondom.
Belegondolva, hogy a jövőben milyen kevés támogatást fogok kapni,
talán nem is kérek eleget önöktől.
Csak egy kis pluszba kerül, és a szezon legjobb bálja lesz!
Gondolj bele! Apró kis lények sok-sok lábbal!
Jár nekünk, mert Penelope esküvője többe volt, mint a mieink.
Mert a férjeitek rang nélküli úriemberek,
míg Penelope férje egy igen gazdag Bridgerton.
Aki biztosan gondoskodik rólatok aggkorotokban.
Mi okból ragaszkodsz a pénzedhez?
Engedj be minket!
Most nem a legalkalmasabb. Látogatót várok.
Kicsodát?
Ne aggódjanak, hölgyeim!
A londoni személyzet körében
én tudom a legjobban, hogy lehet kevesebből is többet kihozni.
A nővéreim legalább elégedettek lesznek a bukásom láttán.
Nem törekedhetnénk kissé jobban a pozitív gondolkodásra?
Colin meggyőző tud lenni, ha akar.
Én nem miatta aggódom.
Cressida néha tud észszerűen viselkedni. Reméljük, a mai nap ilyen.
Tényleg kedvelted őt?
Vagy azért barátkoztál vele, hogy büntess?
Nem vagyok ennyire kicsinyes.
Eleinte őszintén élveztem a társaságát.
De talán barátságunk kezdetét
jellemezte egy leheletnyi kicsinyesség.
Mondd, mit olvasol most?
Attól tartok, kudarcot vallottam.
És most kétszer annyit kér.
Húszezer fontot?
- Elment az esze. - Ennyim nincs.
Ez nem minden. Azt kéri, írj róla a lapodban,
hogy helyrehozd a hírnevét.
Bocsássatok meg!
Úgy tűnik, csak rontottam a helyzeten.
Ez csakis az én hibám.
Most mit tegyünk?
Tán Penelopénak volt igaza. Jobb lett volna fizetni.
Nekem van ennyim.
Meg kell kérnem Benedictet, hogy engedélyezzen ekkora kiadást.
Felfednéd előtte Penelope kilétét?
Nem. Ki kell találnom valamiféle hazugságot.
Titokban tartjuk a kilétét.
Nos...
A Cowper lány biztos csak azt várja,
hogy írj néhány hízelgő szót a külsejéről és a bájairól.
Ez nem örömteli kimenetel.
Azt hiszem, Cressidától nem is várhattam többet.
Végtelenül hálás vagyok
minden tanácsodért.
Hogy látja, alábbhagyni látszik őfelsége kutatási láza?
Remélem, hamarosan talál magának más szórakozást.
Ha már itt tartunk...
Ez igen erős.
Ilyen italt csak a skótok álmodhattak meg.
Szükségük van rá, hogy dacoljanak a hideggel odafent.
Így is aggódom, ne ijesszen meg még jobban, Agatha!
Én nem aggódnék.
Úgy tűnik, Francesca meglelt magában egyfajta bátorságot.
Igen, valóban.
És arra használja,
hogy minél messzebb kerüljön az anyjától.
Ezt egy sok évvel ezelőtti skóciai utazásom alkalmával vásároltam.
Eleinte meglehetősen zordnak találtam az ízét.
De idővel megkedveli az ember.
Attól még zord.
Minden támogatásom az öné Francesca távollétében.
És az öcsémé is,
ha úgy kívánja.
Erről nem feltétlen kell beszélnünk.
De talán nem ártana.
Lord Anderson példamutató úriemberként viselkedett.
És ha áldását adná...
Semmiképp nem az én asztalom, hogy áldásom adjam ez ügyben.
Mindketten felnőttek.
Tegyen kedve szerint!
Elvégre annak idején én sem kértem az ön engedélyét.
Hirtelen valahogy könnyebben csúszik.
Tud róla.
Igaz?
Tudom, hogy az apám jó ember volt.
És azt, hogy ön nagyon jó barátom volt.
Ez minden, amit tudnom kell.
Az öcsém pedig jó ember.
És ön jó barátom.
Számomra is ez minden, amit tudnom kell.
De ha elmérgesíti a viszonyukat,
önt választom helyette. Önt nem veszíthetem el a balgasága miatt.
Aligha van férfi, aki ilyen hatalommal bír.
Vajon hogy mutatnánk hárman egy bálban?
Hogy magyaráznánk ki magunkat például az özvegy Lady Cheltenham előtt?
Valahogy tisztáznunk kellene magunkat.
- Mintha elmennél valaha is egy bálba. - Jogos.
Hogy viseled a társasági eseményeket?
Úgy érzem, bőven van bennem szeretet.
Szeretek cseverészni.
Szeretem a jó társaságot.
Különösen, ha háromfős.
Jó éjt, uram!
Csak egy takaróért jöttem a kanapéra.
Hogyne.
Anyámmal teázni megyek a húgod esküvője előtt.
Megkíméllek a közös kocsiban való utazástól.
MISS BRIDGERTON
COLIN BRIDGERTON – PÁRIZS
COLIN BRIDGERTON – MARSEILLE
MARADOK TISZTELETTEL: PENELOPE
Asszonyom!
Ó, megjött Penelope?
Nem küldhetem el megint, asszonyom.
A jogtanácsos. Itt van.
Akkor talán... invitálja be!
- Lady Featherington! Walter D... - Dundas, nemesember. Emlékszem.
Gondolom, gratulálni jött,
hogy a lányom beházasodott az elit egyik legmegbecsültebb
és legtiszteletreméltóbb családjába.
Sajnos nem, nem örömteli ügyben jöttem.
Bár egyesek szerint a csalárd életnek búcsút inteni
megnyugtató érzés.
Remélem, elegendő bizonyítéka van
mindazon vádakra, amelyekkel illetni készül.
Bár nem ezt kerestem, minden szükséges bizonyítékom megvan.
A Petunia nénikéjétől örökölt pénz.
Különös, hogy akkor jutott ekkora vagyonhoz,
amikor Jack Featherington meglépett az önével.
És úgy tűnik, Petunia néni szomszédai Cornwallban egyetértenek velem.
Ahogy hallottam, örökös szegénységben élt.
Ki a megmondhatója, nem volt-e spórolós természetű,
aki szűkösen bánt a pénzzel, hogy más is részesedhessen belőle?
A hitelezői.
Ó, Lady Featherington!
Tudom, hogy a vagyona forrása Jack Featherington csalárd tevékenysége.
És a korona talán egyet fog érteni azzal,
hogy a Featherington cím eztán egy némiképp...
gondosabb családé legyen.
A héten benyújtom megállapításaimat a királyi hatóságoknak.
Szép napot!
Penelope!
Igaz ez?
A pénzed az a pénz, amit Jack kuzin kicsalt az elitből?
Senkinek nem kellett úgy az a pénz, mint nekünk.
Megloptad őket!
Te pedig megaláztad őket.
Megfosztottad őket a méltóságuktól.
Amit te és én tettünk, nem különbözik.
Amit te tettél, az bűn!
Azt tettem, amit kellett, hogy megvédjem a családunkat.
Te kit védtél meg a lapoddal?
- Magamat! - Ó, és kitől?
Értem.
Tudod...
szülőnek lenni nem könnyű.
Hogy kellett volna lányokat nevelnem, ha egész életemben arra tanítottak,
hogy minden hatalom a férfiaktól ered?
Amit te tettél, azt teljesen önállóan tetted.
Még ha nincs is kedvemre mindaz, amit az évek során írtál,
nagyon sajnálom, hogy ilyen sokáig nem vettem rólad tudomást.
Te meg én megtettünk minden tőlünk telhetőt
azon lehetőségek birtokában, amiket az úri társaság nyújtott nekünk.
Hát jó.
Talán más lehetőségeim is voltak. De akkoriban nem láttam őket.
Mit ír majd Lady Whistledown
a mi szégyenünkről, amikor majd én leszek terítéken?
Azt írja majd, amit én akarok.
Ez bizony nagy hatalom.
Micsoda dolgot teremtettél magadnak!
Köszönöm.
Talán jobban hasonlítunk, mint azt beismerném.
Ha túléljük ezt a hajcihőt...
ideje, hogy jobbak legyünk.
Ó, drágám!
Mama!
Annyi sok fényt viszel majd Skóciába!
- Haragszol, hogy elmegyek? - Nem, dehogyis.
Én csak... Nem számítottam rá, hogy ilyen messze telepedtek le.
- Anthony és Kate Indiába indul. - Igen.
De te már annyi időt töltöttél távol tőlünk, Bathban a nénikéddel
vagy egyedül, amikor itthon voltál.
És most félek, hogy végleg elveszítelek.
Mama, épp ellenkezőleg.
Néha nehéz
a saját hangomat meghallani a ház zaja közepette.
Míg John oldalán
egyre inkább hallom magam.
Remélem, hogy Skócia csendje és szépsége hozzásegít, hogy jobban megismerjem magam,
és így ti is jobban megismerhettek engem. Mert szeretnék közel lenni.
És Oxfordshire-ben nem találhattál volna csendet és szépséget?
Túl csábító lett volna onnan hazajárni.
De ugye visszajössz?
Hát persze!
Az én bátor, okos kislányom.
Tudod, amikor először találkoztam apáddal,
a nevemet is alig tudtam kimondani, úgy lenyűgözött.
- A legegyszerűbb szavakat sem... - Mama, én...
Azt hittem, túlléptünk ezen. John...
...jó ember, és jól választottál.
Azt akartam mondani, hogy hosszú időn át
azt hittem, a szerelem mindenkinek ilyen kell, hogy legyen.
Meghökkentő, erőteljes, gyors.
De te megmutattad, hogy van más út is.
Hogy a lassú megközelítésben is van szépség.
Már most igazán bölcs vagy éveid dacára.
Azt hiszem, igen jól boldogulsz majd Skóciában.
Hites feleségemmé fogadlak,
társad és támaszod leszek a mai naptól kezdve
gazdagságban-szegénységben, egészségben-betegségben,
míg a halál el nem választ.
Hites férjemmé fogadlak,
társad és támaszod leszek a mai naptól kezdve
gazdagságban-szegénységben, egészségben-betegségben,
míg a halál el nem választ.
Éljetek hát együtt a házasság szent kötelékében
az utolsó leheletetekig!
Ámen.
Jaj, drágám!
Gratulálok!
- Alig várom az esküvőmet! - Tetszett?
Csak a pap szirupos beszéde miatt látom így,
vagy Lord Andersont valóban ennyire elbűvöli anyánk?
Boldognak tűnik. Ha így van, mi jogunk ítélkezni?
Rendes fickónak tűnik,
aki szerencsés, hogy Anthony már távozott.
Hálás lehetsz Lord Andersonnak!
Most, hogy férjhez mentem, anyánk figyelme újra rád irányulhat,
hacsak nem vonja el valaki.
Elnézést! Azt hiszem, illene üdvözölnöm Mrs. Mondrichot.
Üdv!
Csodás szertartás volt.
Magam is úgy vélem.
A háziasszony szépségével persze nem vetekedhet.
Ez igazán hízelgő.
Csak őszinte vagyok.
És őszintén elgondolkodtam azon is, lenne-e olyan kedves, hogy...
ígér nekem egy táncot a következő bálon.
A Dankworth–Finch bálon?
Én... nos...
Igen.
Az tökéletesen megfelelő lenne.
Jó.
Nagyon jó.
Pohárköszöntőt mondanék, ha szabad.
Gyönyörű feleségemnek,
akit annyira imádok, hogy szavaim sincsenek elmondani.
Amiért tudom, biztosan hálás leszel,
mert nem állhatod, ha sokáig a figyelem középpontjában vagy.
Ezért ehelyett a családodhoz intéznék néhány alázatos szót.
Elsősorban édesanyádhoz.
Lady Bridgerton, látom, ahogy Benedictben az ön nyitottsága tükröződik,
Colinban a kelleme,
Eloise-ban a bölcsessége,
Gregoryban és Hyacinthban az ön által beléjük oltott ész.
Most, amikor ennyi hálát érzek újdonsült feleségem iránt,
ugyanily mértékben érzek hálát a rendkívüli nő iránt, aki felnevelte őt.
Mama!
Köszönöm.
Mindannyiójuknak, tiszta szívemből.
Édesem!
Nyugalom!
Bocsánat! Könnyeket nem akartam fakasztani.
Hyacinth egész idő alatt sírt.
Egy nap neked is lesz szíved.
Mama, duetteznél velem?
Egek! Duettet? Most? Szörnyen kijöttem a gyakorlatból.
Legutóbb akkor fakasztottalak sírva, amikor játszani kezdtem.
Nem csak őt. A szobámban sírtam a förtelmes akkordoktól.
Haha!
Szerencsére mama nem hagyott magamra. És most én sem hagylak magadra téged.
Ez fenyegetés?
- Sok szerencsét! - Köszönöm.
- Köszönöm.
Bravó!
Ráadást!
Beszélhetnénk?
Pompás előadás volt.
Ha Miss Cowper fizetsége miatt aggódsz, ma este beszélek Benedicttel.
Várni akartam az esküvő utánig.
Jó.
Nem akarom, hogy beszélj vele.
De kifutunk az időből.
Nem hazudhatsz a bátyádnak a nevemben.
A családod, melyet oly nagylelkűen megosztottál velem, túlságosan is jó.
Túl melegszívű ahhoz, hogy megtévesszem, becsapjam.
A hazugságaim nem gyűrűzhetnek tovább.
Akkor hogy segítsek neked?
Úgy, hogy szeretsz.
Annyi mindent adtál már nekem.
Megtanítottál helytállni.
Megmutattad, hogy szédítő élvezetre vagyok képes.
De... ami miatt szeretlek, az nem az, amit értem teszel.
Hanem a kedvességed.
Az együttérzésed.
A törődésed.
Elég, ha önmagad vagy, Colin.
Nem kell, hogy megments. Csak az kell, hogy mellettem állj.
Hogy átölelj.
Megcsókolj.
Nagyon is vágyom rá, hogy mindezt megtegyem.
És mi az, ami visszatart?
Nem tudom.
De azt tudom, hogy Miss Cowper árnyéka még mindig felettünk lebeg.
És amíg együtt élsz ezzel a titokkal...
mindig közénk áll majd valami.
Tudom.
Talán ez a kulcs.
Miről beszélsz?
Levele érkezett, felség.
Colin!
Levelet kaptam a feleségedtől.
Jobb, ha leülünk.
Nem is csoda, hogy olyan lett, amilyen.
Ez a ház túl szívélyes.
Igazad van, nővérem. A feleségem az oka.
El is felejtettem, micsoda szörnyű némber.
Nem megyek vele sehova.
Nincs más választásod, Cressida.
Tényleg hagynád, hogy ily sorsra jussak?
Gyere, leányom!
Mutasd meg magad, hogy lássam, min kell munkálkodnom!
Hogyne, Joanna néni.
A mai este után már úgysem számít.
A szobalányod felküldött.
Kezdem élvezni a kiváltságos bejárást.
Fess vagy, mint mindig.
Paul csatlakozik hozzánk?
Azt hiszem, ő mással van ma este.
Hát persze.
Hívjunk akkor valaki mást, hogy csatlakozzon?
Őszinte leszek veled.
Bármennyire is élveztem a hármasunkat,
reméltem, hogy ma este csak ketten leszünk.
Nem élvezted, hogy Paul is velünk van?
De igen.
Nagyon is. De Paullal baráti a kapcsolatom,
és rájöttem, hogy...
Kezdesz fontos lenni nekem, Benedict.
A barátságon túl.
A nyitottságod,
az a rengeteg szereteted.
Nem találkoztam még magamhoz ennyire hasonló emberrel.
És kezdek azon tűnődni, hogy hagyjuk-e, hogy a dolgok
komolyabbra forduljanak közöttünk.
Tilley... te rendkívüli nő vagy.
De...
nem biztos, hogy bármi komolyra vágyom.
Ez... Paul miatt van?
Nem. Paul lehetne Patricia vagy Polly vagy Peter, vagy mindhárom egyszerre.
Ami hármunk között történt,
ami azóta történt, hogy megismertelek,
rádöbbentett, hogy milyen jó is szabadnak lenni.
Megnyitottad a világomat.
És nem állok készen arra, hogy most újra bezárjam.
Azt hittem, te is ezt akarod.
Úgy volt.
Amíg át nem éltem, milyen érzés osztozni rajtad.
Ugyanúgy meglep, ahogy téged.
Megértem a vágyadat.
De azt kell mondjam, a mókázásba is belefárad az ember.
Egykor jó érzés volt elkötelezni magam valaki mellett.
Köszönöm, hogy emlékeztettél rá, hogy ez lehetséges.
Micsoda meglepetés, hogy itt talállak!
Valójában igen hétköznapi dolog, hogy megint csak ide-oda ingadozom,
és nem mozdulok semmilyen irányba.
Merre indulnál kedved szerint?
Egyelőre a családdal maradnék, amíg ez a Whistledown-ügy
el nem rendeződik.
És így is lesz.
És azután?
Igazából bárhová.
Szinte egész eddigi életemet Mayfairben vagy Aubrey Hallban töltöttem.
Ha változtatni akarok a világon, látnom kell belőle valamit.
Találkoznom kell családtagokon és házasulandókon kívül másokkal is.
Ismét meg akarod változtatni a világot?
Úgy láttam, idén inkább beilleszkednél.
Azt hiszem, azzal végeztem.
Ez már te vagy!
- Hallgatsz. Tudsz valamit, amit én nem? - Nem. Szó sincs róla.
Hidd el, minél többet tanulok, annál jobban tudom, milyen keveset tudok!
Úgy érzem...
hogy a következő dolog, amit megtanulok, talán teljesen megváltoztat.
Teljesen egyetértek mindezzel, mivel fogalmam sincs, miről beszélsz.
Egyvalamit már biztosan tudok.
Nem szabad hagynunk, hogy ismét ilyen sok idő teljen el,
míg összefutunk ezeken a hintákon, hogy együtt teljesen összezavarodjunk.
Csodásan festesz!
Az erőfeszítéseim hiábavalók,
tudván, micsoda csalódás vár az ajtók mögött.
Varley minden bizonnyal kitett magáért.
Megszerezte a strucctollakat!
És a lila orchideákat!
Philippa, van egy... egy, kettő, három, négy...
Nyolctagú együttesünk!
Megvannak?
Megvannak.
Philippa, úgy visítasz, mint egy gyerek, aki megkapta az első falat tortát.
Mama... köszönöm!
Mire véljem ezt?
Hát biztos te voltál az, aki fizetett mindezért.
Mama mondta, hogy Mayfair legpompásabb bálját érdemlitek.
Szívesen.
Köszönjük.
Valóban gyönyörű.
Büszke vagyok rátok!
DANKWORTH–FINCH BÁL
Jó szórakozást!
A lila az én ötletem volt.
Ha ez az utolsó esténk az úri társaságban,
legalább Prudence és Philippa csodásan érzi magát.
Felség!
Bocsásson meg!
Nincs önnek ülőhelyünk,
mert nem hittük, hogy elfogadja a meghívásunkat.
Nem az önök meghívása miatt vagyok itt.
Hagyják abba!
Fáradhatatlan kutatásom eredményeképp,
mely lehetetlen helyzetbe hozta őt,
a hét elején kaptam egy levelet
Lady Whistledowntól.
Kegyelmemet kéri,
és azt, hogy ő maga szólhasson mindnyájukhoz.
Hogy nyilvánosan érveljen ügye mellett, mielőtt ítéletet mondanék.
Ezért most átadom a szót...
magának a szerzőnek.
Nem neki.
Elnézést kérek!
Neki.
Üdv mindenkinek!
Vagy inkább azt mondjam, „kedves, drága olvasók”?
Tudom, hogy amit tettem,
nem tréfadolog.
Kezdetben
nem hittem, hogy bárki is komolyan venné az írásaimat.
Miért is tennék?
Belőlem sem vett komolyan soha senki semmit.
Csak most látom be, milyen általános lehet ez az érzés.
Ifjú hölgynek lenni, akire senki sem figyel.
Azért írtam önökről, mert magával ragadott,
hogy milyen szabadon élik az életüket.
És az önök életéről írva hirtelen úgy éreztem, van életem.
És hatalmam.
És bárki ebben a teremben, aki valaha is megízlelte ezt,
tudja, hogy ez megrészegíthet.
De gondatlanul bántam ezzel a hatalommal.
Könnyen szórhattam rágalmakat az árnyékból, ahol elrejtőztem.
De már látom, mennyi bátorság kell hozzá, hogy szabadon éljünk.
Hogy nyíltan elfogadjuk gyengeségeinket
mindenki előtt.
És hogy tudjuk,
mindegy, hogy végződnek a dolgok, mindig van bennünk értékes vonás.
Mindannyian beszélünk.
Pletykálkodunk.
A pletyka információ.
Kötelékeket kovácsol.
Főként azok életében, akiknek oly keveset mondanak.
De nem titkolhatom többé a legfőbb információt, amit birtokolok.
A kilétemet.
Ezért vagyok oly igazán hálás királynénknak,
amiért ravasz tervével előcsalogatott az árnyékból.
Ha esélyt ad rá, hogy folytassam munkám,
felelősebben forgatom majd tollamat.
Ez lenne az én bűnbánatom
és kérésem.
Alázatosnak tűnik.
De figyelni fogjuk, hogy az is marad-e.
Mit ér az élet egy kis pletyka nélkül?
Komolyan?
És most, Varley! Jöjjenek a bogarak!
Nem tudtam, hogy pillangók lesznek.
Ahogy mondtam. Bogarak!
Te egy zseni vagy!
Tudom.
Táncoljunk?
„Nem tűrheti a hazugságot”?
Lady Danbury!
A legutóbbi számából.
Őfelsége közel járt, amikor feltételezte,
hogy Whistledown egy Bridgerton, aki védi az övéit.
De elég jól ismerem a családot ahhoz, hogy tudjam, nem közülük való.
Csak egyvalaki van, aki nálam is jobban szereti Bridgertonékat.
Tudta, hogy én vagyok.
Gyanítottam.
Nem ön az elit egyetlen hölgye, aki tud titkot tartani.
Kíváncsian várom a következő számát!
Igazi csoda vagy!
- A te támogatásod kellett hozzá. - És a királynéé.
Igen. És mivel elfogadott, elmondhatjuk az ügyvédnek,
hogy a pénzed tőlem jött.
Nem lesz helye jogorvoslatnak.
Ideje, hogy jobbak legyünk.
Kislányom!
Jó estét!
Köszönöm a leveledet.
Sosem láttam még anyámat ilyen gyorsan megdöbbenni.
És egyben... ilyen gyorsan lenyűgöződni.
Úgy hiszem, büszke rád.
Valamit kihagytam a levelemből.
Elfogadnám a frigy érvénytelenítését, ha kérnéd.
Nem kívánom, hogy a mai nap miatt bármi baj érjen téged vagy a családodat.
Maga őfelsége is elfogadott téged.
Egyelőre.
És mindenki más is nyilvánosan.
De Whistledown sokakat feldúlt, akik ezt nem felejtik el egyhamar.
A jövő tán nem hoz ily szép napokat.
Pen, amióta megtudtam, hogy te vagy Whistledown,
mindent megtettem, hogy megpróbáljalak elválasztani tőle.
De a minap visszaolvastam az összes levelet, amit küldtél nekem.
Mindig a te leveleidet olvastam a legszívesebben.
És rájöttem...
hogy te vagy ő.
Mindig is egy hangod volt.
Téged nem lehet elválasztani Whistledowntól.
És miután láttalak ma beszélni...
nem is akarnám.
Mert bocsáss meg, de ez átkozottul zseniális volt!
Igazából azt hiszem...
irigykedtem rád.
A sikeredre.
A bátorságodra.
És most egyszerűen el sem hiszem, hogy egy ilyen bátor nő szeret engem.
Hogy milyen szerencsés vagyok melletted állva,
ha a fényedből rám hull akár egyetlen sugár.
Ha életem egyetlen célja az,
hogy egy olyan csodás nőt szeressek, mint te...
akkor tökéletesen elégedett férfi leszek.
Szeretlek!
Ön nagyon jó ember, Mr. Bridgerton.
Szeretlek!
És most
megtisztelne azzal,
hogy csatlakozik hozzám a táncparketten, Mrs. Bridgerton?
Mind boldognak tűnnek.
Igen.
És te?
Én igen lelkes vagyok, mert felettébb zseniális ötletem támadt.
Vagyis ez inkább kérés.
És miféle kérés ez?
Veled mehetek Skóciába?
Mama örülne neki, hogy szemmel tartalak.
De igazából csak szeretnék egy kicsit
a mi kis buborékunkon kívül élni.
Kalandozgatni.
Nem változtathatok a világon, ha nem látok többet belőle.
Ígérem, hagyok neked teret.
Mit gondolsz?
- Ha a saját kastélyszárnyadban maradsz. - Egy igazi kastélyban lakunk majd?
„Lakunk”?
Eloise megkért, hogy velünk jöhessen.
- Már ha ez önnek nem teher. - Egyáltalán nem.
Ez csodás hír!
És szerencsére megérkezett kuzinom, így teljes az utazó kompánia.
Örömömre szolgál, hogy bemutathatom...
Michaela Stirling.
Tudniuk kell: minden piszkos kis részlet, amit John mondott rólam, hazugság.
Az igazság sokkal rosszabb.
Ön pedig biztos...
Én... Nos, én...
Francesca Bridgerton. Kilmartin.
Kilmartin, már ez a nevem.
Örülök, hogy megismerhetem.
Kedves, drága olvasó!
Hirtelen azon kapom magam, hogy alig találok szavakat.
Visszafogottságom nem ama vágyból fakad,
hogy megvédjek egynémely pikáns párost.
Noha suttogják, hogy van egy-kettő.
Tartózkodásom oka pusztán az öröm.
Mindazoktól, akik úgy érzik,
hogy e sorok szerény írója megsértette őket,
őszintén bocsánatot kérek.
Csak a legjobbakat kívánom nekik.
Hiányozni fogsz.
Csak egy évig.
Megengedné mama, hogy lemaradjak az álarcosbáljáról?
Kötve hiszem.
Én ott leszek egy maszk mögé bújva, kerülve a facér hölgyeket, mint a pestist.
Majd csatlakozom hozzád a rejtekhelyeden.
Ideje hát a jövőbe tekinteni,
bármit is sodorjon elénk.
E sorok szerzője tartózkodna attól, hogy a jövőt illetően
találgatásokba bocsátkozzon.
De mint minden zárófejezetben,
a történet mindenképp tovább gazdagszik és mélyül.
Nem mindennapi volt az út, amit együtt megtettünk.
Így hát végtelenül nehéz szívvel írom le
ezt az utolsó, hihetetlenül rövid mondatot
mint Lady Whistledown.
Ég önökkel!
- Melyikőtök a leghelyesebb? - Igen.
Te bizony!
Olyan helyes vagy!
Igen, az vagy. Igen. Gyere csak ide!
Még mindig nem hiszem el, hogy te szültél fiút.
És persze magát az örököst.
Az új Lord Featherington igencsak jóképű.
Az apjára ütött.
Apád mindig eltereli a figyelmet okos szavakkal és csábító mosollyal.
Szóval csábító a mosolyom?
Én örülök, hogy lányaink vannak.
Mindketten biztosan jól házasodnak majd.
Azt hiszem, a kis Philomena egy nap nagy író lesz,
akinek nem is kell férj.
Nos, ez mindenképp családi vonás.
Az én könyvem sem létezne Philomena nénikéje, Penelope nélkül.
UTAZÁSAIM ÖNMAGAMMAL
Jobb, mint vártam.
Elég idős vagy te ehhez?
- Igen. - Megjött!
Majdnem mindenkinek jut elég.
- Köszönöm. - Add ide a babát!
És írói énem nyugdíjba vonulta alkalmából
szeretnék hivatalosan is bemutatkozni önöknek.
Volt petrezselyemárus,
jelenlegi hírlapíró,
megfigyelő,
tollforgató.
Nem éppen különleges egyéniség, de vannak jó pillanataim.
És remélhetőleg, kedves olvasó,
velem tart majd,
ahogy megkezdjük utazásunk következő szakaszát.
Maradok tisztelettel:
Penelope Bridgerton.
A feliratot fordította: Büki Gabriella